MARVEL STUDIOS PRESENTERER
Tid.
Rom.
Virkelighet.
Det er mer enn en lineær bane.
Det er et prisme av uendelige muligheter,
der et enkelt valg kan forgrene seg til uendelige virkeligheter,
og skape alternative verdener fra de du kjenner.
Jeg er Watcher.
Jeg er guiden din gjennom disse endeløse, nye virkelighetene.
Følg meg og gruble på spørsmålet...
"Tenk om?"
Vi har sett hvordan ett øyeblikk, ett valg,
kan få effekt over tid og rom,
og gi liv til nye historier, helter og hele univers.
Men tenk om det er feil valg?
Hva om de beste intensjoner har veldig underlige konsekvenser?
God kveld, kjekken.
Denne? Jeg bare kastet på meg noe.
Men du er vakker.
Jeg ble med for desserten. Du lovte meg crème brûlée.
Vi kan nok klare bedre enn det.
Bare la meg få høre den.
Kom an, jeg vet at du har forberedt noe.
Du tar det ikke på sparket. Det er bare meg.
Greit. "God kveld, mine damer og herrer, kollegaer..."
Nei. Slutt. Jeg sover allerede.
Dropp formalitetene. Gå rett til sakens kjerne.
Jeg sa bare: "God kveld."
Jeg syns du bør løpe opp på scenen som en deltaker i The Price is Right.
Skrike, gi high-five, juble og være litt sprø.
Price is hva for noe?
-Vi må feire dette. -Ja.
Du utførte en radikal hemisfærektomi.
-Med godt resultat. -Det var planen.
Ja, jeg vil kalle det ganske bemerkelsesverdig.
Jeg vi si det samme om deg.
Stephen!
Det gikk bra. Det går bra med deg.
Nei. Christine. Våkne! Christine!
I dette universet knuste ikke Stephen Strange hendene sine,
men hjertet sitt.
Sørgende søkte Strange svar over hele verden og i de okkulte kunster.
"Agamottos Øye, den temporale singularitetens vugge,
"oppdaget av Cagliostro, manipulering og forandring av tidslinjer."
-Tidsreise. -Hva er det du gjør?
Å rote med tiden kan føre til at universets struktur svekkes.
Vi beskytter virkeligheten. Vi truer den ikke.
Og da trusselen kom
og The Ancient One gikk bort,
sto Stephen Strange rakrygget.
Vitenskapsmannen ble Sorcerer Supreme.
Dormammu, jeg har kommet for å forhandle.
Men til tross for alt han hadde fått,
klarte ikke Stephen Strange å gi slipp på fortiden.
Beklager, men nå er dette min favoritt-T-skjorte.
Da må jeg ta den tilbake.
Skulle likt å se deg prøve.
Vi har visst byttet til billige varer.
Hvor lenge er det siden?
To år i kveld.
Hvorfor er du våken?
Jeg måtte en tur på tryllestavrommet.
Hva gjør du?
Jeg skal sette på vannet.
Jeg foreslår at du blir med før du gjør noe dumt.
God kveld, kjekken.
Er det noe galt?
Jeg tror jeg fikk et lite hjerteinfarkt.
Hjerteinfarkt, doktor? Ta deg sammen, Strange.
Du lovte meg crème brûlée.
Bare si fra, Christine, så gir jeg deg verden.
Bare la meg få høre den.
Kom an, jeg vet at du har forberedt en takketale.
Nei, jeg tar den på sparket.
Jeg skal løpe opp på scenen som en deltaker i et gameshow.
Juble og skrike og gi high-fiver.
Seriøst? Tuller du med meg?
Du har sagt det. Nå må du gjøre det.
Bare hvis du er ved min side.
Vent litt. Har du sett et gameshow?
Nei, men en gang må være den første.
-Hva er det? -Jeg vet ikke. Du er sjarmerende.
Jeg skylder nok noen en takk for denne personlighetsforandringen.
Kanskje... Kanskje du gjør meg lykkelig.
Dette ser ut til å bli en minneverdig kveld.
Nei! Ikke igjen. Nei! Christine!
God kveld, kjekken.
Vognen din venter.
Vi kjørte forbi. Er ikke brua den veien?
Vi tar en annen vei.
Det går bra. Vi rekker det.
Stephen!
Du får en pris. Hele festen er for deg.
La oss bli hjemme. Vi bestiller pizza og crème brûlée.
Nei, jeg skal ikke få flekker på kjolen.
Vi drar, vi danser. Jeg lover deg at vi skal få det gøy.
Nei.
Pizza. Du er et geni.
Vi har fått rapporter om flere dødsfall,
blant annet en dr. Christine Palmer.
Palmer, en akuttlege og traumespesialist...
Stephen. Er det noe galt?
Hvorfor skjer dette hele tiden?
Får vi ikke lov til å være lykkelige?
Kanskje jeg burde kjøre. Hva?
Går det bra? Vil du prate?
Kanskje sette på litt musikk?
Jeg vil bare ha deg.
Du er den eneste som betyr noe.
Nei!
God kveld, dr. Strange.
Har du bilproblemer?
Hvorfor er du her?
For å hjelpe deg.
Det er her det begynner med deg.
Med dr. Christine Palmers død.
Så overveldet av tap at du søker etter svar i de mystiske kunster.
I meg.
Hjelp meg å få henne tilbake.
Beklager, men jeg kan ikke. Ingen kan det.
Hennes død er et absolutt punkt i tiden.
Absolutt?
Uforanderlig. Urokkelig.
Uten hennes død, hadde du aldri bekjempet Dormammu
og blitt Sorcerer Supreme,
og vokter over Agamottos Øye.
Hvis du sletter hennes død,
vil du aldri starte på ferden din.
Jeg skal skape et paradoks.
Du risikerer universet. Du kan ikke endre på et absolutt punkt.
Ingenting er umulig. Det har du lært meg.
Jeg trenger bare mer kraft.
Fortidens største trollmenn kunne ikke endre på et absolutt punkt.
Det vet du ikke.
Bøker har gått tapt. Biblioteker ble ødelagt.
Ikke pin deg selv, Stephen.
Det finnes ikke noe håp her.
Christine er borte. Du kan ikke redde henne.
Nei.
Stephen, denne stien fører til mørke og slutten på denne virkeligheten.
Ikke gjør dette, ellers blir jeg tvunget til å stoppe deg.
Du må finne meg først.
Unnskyld meg. Hallo, unnskyld meg.
Jeg ser etter Cagliostros forsvunne bibliotek.
Bibliotek?
Hallo? Bøker, vet du. Lesing? Kunnskap?
Du! Jeg snakker til deg. Hvor skal du?
Ingen dør. Smart.
Hallo?
Er det noen hjemme?
Litt av en velkomst.
Du må være den rareste kledde trollmannen jeg har sett.
Ja, det er Armani.
Jeg leter etter trollmannen Cagliostro.
Ifølge legenden vet han hvordan man bryter et absolutt punkt i tiden.
Hvor finner jeg Cagliostro?
Kanskje her, kanskje der. Kanskje ingen steder.
Flott. Du er kryptisk. Ikke si at du er Cagliostro.
Navnet er O-Beng, bibliotekar for Cagliostros bøker.
Bli med meg, trollmann Armani.
Nei, jeg heter Strange.
Ikke merkeligere enn andre navn i denne verden.
De forsvunne bøkene.
Hvor lenge blir du her?
Så lang tid det tar.
Ok. Transmutasjon, telekinese, teleportering.
Interessant. Tidsmanipulasjon. Bingo.
"Kraften som kreves for å bryte et absolutt punkt i tiden er enorm,
"og nesten umulig å oppnå."
Sier du det.
"Oppnå kraften ved absorbering av andre vesener."
Absorbering?
Vi prøver.
Jeg heter dr. Stephen Strange.
Jeg har ført deg hit fordi jeg må låne kreftene dine.
Vil du dele en tentakel eller to?
Vær så snill?
Nei!
Hva skjedde?
Mystiske vesener forhandler ikke.
Kreftene deres er ikke ment for mennesker.
Biblioteket er ikke nok.
De vesenene har det jeg trenger.
Er hun verdt smerten?
En mann lider ikke slik for sin egen skyld.
Hvert eneste øyeblikk.
Det er en hårfin grense mellom hengivenhet og villfarelse.
Kjærlighet kan knuse mer enn hjertet ditt. Den kan knuse sinnet ditt.
I hvilken bok leste du det?
Ingen bok, Armani. Livet lærte meg det.
Kanskje O-Beng har rett.
Hvis de ikke overgir kreftene sine, så tar jeg dem.
Vi begynner i det små.
Hva er det neste?
Fin kappe.
Men grensen går ved kryp.
Mer.
Han er på feil vei.
Jeg kan advare ham, gripe inn,
men skjebnen til hans univers er ikke verdt å risikere for alle de andre.
Dessuten tviler jeg på at han ville hørt.
Hallo?
Hvem er det?
På tide å møte en gammel venn.
Hei igjen og farvel.
Hva skjedde med deg, O-Beng?
Tiden, trollmann Armani.
Legg den bort.
Du bruker magi til å forbli slik i århundrer.
Jeg valgte å leve.
Men jeg kan gjøre det om. Du vil leve lenger, for alltid.
Ti stille!
Selv i vår verden...
...er døden en del av planen.
Jeg kan ikke godta det.
Jeg vet det.
Men kanskje den andre Strange vil det.
Andre?
Kan du ikke se det?
Du er bare et halvt menneske,
som lever et halvt liv.
Det var sant. Han var ikke alene.
Han var ikke den eneste dr. Strange i dette universet.
Jeg skal sette på vannet.
Jeg foreslår at du blir med før du gjør noe dumt.
Du har rett. Jeg har levd nok i fortiden for i kveld.
Hva var det i whiskyen?
-Hallo, Stephen. -Nei... Vent litt. Du er...
Død? Ja!
Så dette må være...
Et telepatisk avtrykk sendt gjennom en revne i virkeligheten?
Ja. Se på meg som et ekko.
Jeg skulle si at dette måtte være verdens undergang.
Det også. Du var alltid veldig oppmerksom.
Men jeg frykter at vi har dårlig tid.
Hvem har forårsaket dette?
Det er deg.
Hvordan?
Da dr. Strange, du, brukte Øyet
og forsvant inn i fortiden, kunne jeg ikke følge etter.
Jeg ble styrket av kraften til den mørke dimensjonen
for å dele tidslinjen, for å dele deg.
Jeg ser etter Cagliostros forsvunne bibliotek.
Jeg har levd nok i fortiden for i kveld.
Det lar to av dine mulige tidslinjer
skje i samme univers.
To tidslinjer?
Tviler på at det er det enkleste eller smarteste å gjøre.
Faktisk uhyre farlig.
Og nå har jeg en ond tvilling?
Mer en som er villfaren.
Lykkes den andre Strange i å endre på et absolutt punkt i universet...
Du mener å redde Christine.
Du kan ikke redde henne, Stephen.
Det påfølgende temporale paradokset vil utslette dette universet.
Tiden vår renner ut.
Jeg frykter at den eneste trollmannen som er sterk nok til å stoppe dr. Strange,
er du, dr. Strange.
Vent litt. Virkelighetens struktur bryter sammen,
og bare du kan stoppe det fordi du forårsaker det.
La oss være ærlige, vi har opplevd rarere.
Men vil du stoppe ham?
Var du ikke forelsket i denne Christine?
Jeg tror jeg er nødt.
I det minste for å redde deg.
Vokteren Vishantis kraftige beskyttelsesmagi.
Jeg trenger den så avgjort.
Hvordan skal du finne ham?
Han har funnet meg.
-Det er ikke bra. -Nei, det er det ikke.
Lykke til.
Hallo?
Hvor er jeg?
Spørsmålet er:
Når er du det?
Ikke vær redd, gamle venn,
for vi er én og samme person.
Hva har skjedd med deg?
Du måtte komme alene.
Det var unødvendig med Wong eller The Ancient One.
De vil ikke forstå.
De kjente henne aldri.
Vi kjente henne. Vi elsket henne.
Du kan ikke få henne tilbake. Verden der ute faller sammen.
Du våger ikke å lyve. Jeg er deg!
Hvor mange netter satt vi i Sanctum Sanctorum,
med tidssteinen i vår hule hånd,
vel vitende om at vi kunne dra tilbake, samle nok mot?
Jeg hadde motet.
Jeg tilbrakte århundrer og ofret alt for Christine.
Og nå kan du redde henne?
Nei, Stephen.
Vi kan det.
Kreftene våre er utvannet og fordelt mellom oss.
Men når vi bli ett igjen, kan vi redde henne.
Det kan vi ikke.
Du tror ikke det er mulig. Du skal få se.
The Ancient One advarte oss.
Hvis vi redder Christine, utsletter vi verden.
Jeg sa jo at hun ikke kan forstå. Vi elsker Christine.
Dette er ikke kjærlighet. Se på dette.
Dette er arroganse, men vårt behov for å fikse alt.
Det som fikk oss til å studere de mystiske kunster.
Og se hva som skjedde.
Sinnsforvirret.
Jeg skal bli hel igjen.
Nei. Du mistet bakkekontakten for lenge siden.
Men verden har en sjanse.
Du kan ikke redde henne. Hun er død.
Du må gi slipp.
Jeg har kommet for langt til å gi opp.
Det er godt å se deg.
Christine?
Stephen, du lovte meg crème brûlée.
Jeg vet det.
Vi kan være sammen igjen.
Jeg elsker deg, Stephen.
Jeg elsker deg.
Skulle ønske det var sant. Men du er...
Du er ikke henne.
Du kan ikke gjøre dette.
Vi må det.
Nei.
Nei!
Christine?
-Christine. -Hva?
Det er meg, Christine.
Herregud. Hva er det som skjer? Hva er det som skjer?
Jeg brakte deg tilbake. Jeg reddet deg.
Nei, dette er... Dette er ikke ekte! Dette er...
Nei, dette er et mareritt! Nei! La meg være!
-Nei. Jeg kan fikse dette. -Nei! Herregud! Nei!
Kom deg vekk! Ikke rør meg!
Christine.
-Nei! -Christine.
-Nei! -Nei!
Nei! Dette skulle ikke skje.
-Stephen. Nei. Stephen. -Nei.
Hva er det som skjer?
Nei!
Du kan stoppe dette.
Du må fikse dette.
På samme måte som du fikset Christine?
-Hva? -Jeg tok feil, jeg...
Du ble advart.
Jeg vet det, men verden!
Verden skal ikke lide for min arroganse.
Jeg har lest om deg. Jeg enset ditt nærvær.
Du er en gud. Du kan omgjøre dette.
Jeg er ingen gud. Og det er ikke du heller.
Så straff meg. Ikke verden, ikke Christine.
Hvis jeg kunne fikse dette og straffe deg i stedet, så hadde jeg det.
Men jeg kan ikke gripe inn.
Du, mer enn noen andre, bør forstå at
det å fikle med tid og hendelser bare fører til mer ødeleggelse.
Nei!
Hva?
Det var ikke meningen!
Christine. Nei.
Jeg er lei for det.
Stephen.
Hva gjorde du?
Nei.
Jeg er lei for det.
Jeg er så lei for det.
Ett liv, ett valg, ett øyeblikk
kan ødelegge et helt universet.
BASERT PÅ MARVEL COMICS
Norske tekster: Erling