EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
[Simone] Nej.
Undskyld.
-Det var ikke for at... -Det går ikke.
[Simone] Undskyld.
[sukker]
[lyd af gren, der knækker]
Jeg vil helst bare være alene lige nu.
[Martin] Simone...
[stemningsfuld baggrundsmusik]
[hun gisper]
[hun sukker]
[sagte] Hej.
Jeg har så mange ting at fortælle dig.
[hun snøfter]
[hun sukker]
[tordenskrald]
[titelmelodi]
[tordenskrald]
[dør hvisler]
[Sarah] Rasmus?
Rasmus?
[dør hvisler]
Hvad laver du her?
Det ved jeg ikke.
[ør] Jeg så Simone.
-Du så hende? -Ja.
Martin fandt hende.
Jeg blev ved med at se det, og så blev jeg træt.
Okay.
[han sukker]
Har du fået flere modermærker?
Nej.
Det tror jeg ikke.
Sig, hvis der er noget galt.
Du kan sige alt til mig. Lad være med at lyve.
[stammer] Jeg lyver ikke over for dig.
Jeg behøver ikke at fortælle dig alt.
[døren hvisler]
[dramatisk baggrundsmusik]
[Martin] Simone, Rasmus har forandret sig.
Han vil redde os alle nu. Han vil ikke have, at flere dør.
Sten ville bestemme, hvem der skulle leve og dø.
Nu er han selv død.
-Slog Rasmus Sten ihjel? -[sagte] Ja.
Hvorfor?
Fordi han kunne se, at du havde ret.
At de ikke gjorde det rigtige.
Har han sagt det?
Har han virkelig sagt det?
[sagte] Han vil også lave tingene om.
I vil det samme. I vil have fred.
Han har virkelig forandret sig. Gid, at du kunne se ham og tale med ham.
[Martin sukker]
-Han er din lillebror igen. -[vredt] Ja, men han er stadig farlig.
[Martin sukker]
Martin, jeg har noget, der kan stoppe ham.
-Hvad for noget? -Jeg har noget, der kan udslette virussen.
Kom.
[hurtige dryplyde]
[Simone] Det er den der.
-[Martin] Er den...? -Ja.
Det er den.
Den er død, men se lige her.
[dramatisk baggrundsmusik]
Det her er det sidste af dens væske.
Det slår virussen ihjel.
Man hælder det på planter. På naturen.
Så trækker virussen sig.
[hun sukker]
Hvad vil den gøre ved Rasmus?
Det ved jeg ikke. Den vil fjerne virussen.
Du ved ikke, hvad det vil gøre ved din bror.
[dryplyde fortsætter]
[sagte] Nej.
Er det, hvad der er?
-Altså, ja. -Der er ikke mere.
Hvad så med resten?
Hele verden er ved at blive overtaget.
Du har selv set det.
-Ja, men der må vel være flere blomster. -Flere blomster? Hvor?
Hvorfor har vi så ikke set dem de steder, vi har været?
Den her var der jo.
Der er ikke kun én blomst, vel?
Jeg ved ikke, hvad det der er.
Eller hvad det var.
Måske var der kun den.
Simone, hør...
Vi kan ikke blive ved med at satse på mirakler...
...og alle mulige idéer.
-Vi kan satse på Rasmus. -Nej.
Han kender virussen. Han kan hjælpe med at begrænse den.
Tag nu med tilbage.
Jeg kan ikke det her lige nu.
Undskyld...
Jeg kan ikke.
[Martin jamrer]
[han gisper]
[han snapper efter vejret]
[snøften]
[fuglesang]
[far] Det var den sidste.
Ja.
Vi er nødt til at passe på hende nu.
Hvordan?
-Hvad kan vi tilbyde? Vi har intet. -Vi finder et nyt sted.
Der er jo for fanden ikke andre steder.
Vi kan ikke gøre mere.
[sagte] Nej.
Måske ikke dig, men så gør jeg det.
Jeg giver ikke op.
[far snøfter]
[grene knaser]
[krageskrig]
[Simone] Jeg har fucket op.
-Hvad? Jeg forstår ikke... -Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte.
Jeg har et lille glas.
Et lillebitte glas, der skal redde hele verden.
Hvad fanden tænkte jeg på?
[frustreret] Hvad skal jeg bruge det til? Stoppe Rasmus og hvad så?
Jeg ved ikke lige, hvad der er galt.
Det er heller ikke fair over for dig.
Hvad er ikke fair?
[stolen klaprer]
Du troede, at jeg...
Du hjalp mig, fordi...
Fordi jeg blev forelsket i dig? Er det dét, du siger?
Kunne det ikke være, at jeg gerne ville hjælpe?
[fniser]
Hvor selvcentreret er du lige?
[skovl klirrer]
Daniel.
Hvad?
Jeg skal tilbage til Rasmus.
Hvorfor?
[irriteret] Hvorfor vil du det?
Du flygtede fra ham.
Du skal da bare blive her.
[bålet knitrer]
Der er en, du skal møde.
Hej.
[stolen klaprer]
Martin.
Daniel.
Fedt sted.
Tak.
[biplyde fra apparater]
[lyd af fodtrin]
[Rasmus gisper]
-Hvad laver du? -Du sagde, vi ville blive som dig.
Ja.
Det skal I nok blive. Din krop skal nok blive stærk.
[sukker] Men det føles så forkert lige nu.
[biplyde fortsætter]
Er det sådan, du har det?
Hvorfor er du så bange?
Jeg er ikke bange.
[sagte] Jo, du er.
Det kan jeg mærke.
Jeg har reddet dit liv.
Det ved du jo ikke, om du har.
Vel?
Hvorfor bløder du?
[skvulpen]
Der på din hånd.
[vredt] Du skal... Du skal lade mig være nu.
[dør hvisler]
[hoster højt]
[han hoster]
[sagte] Jeg passer på dig.
[hvisker] Altid.
[trist baggrundsmusik]
[Patrick] Hvis Rasmus vil omvende dig, er han fucked.
Okay, vi skal væk herfra.
-Hvor skal vi tage hen? -Alle andre steder end her.
Vi kan ikke være et sted, hvor de vil slå dit barn ihjel.
Jeg pakker en taske. Så tager vi af sted, når det bliver mørkt.
Okay?
[dør snurrer og hvisler]
Jeg har brug for hjælp.
[Sarah trist] Det er Rasmus. Du har set hans sår, ikke?
Jo.
Han har fået et mere.
[Fie sukker]
Han vil ikke tale om det. Han siger, at vi skal lade ham være.
[fjerne stemmer]
[sagte] Er han syg?
-[Fie sukker] -[bip]
Jeg ved det ikke.
Vil du finde ud af det?
Vi er nødt til at passe på ham.
Vi må stoppe det, inden det bliver værre.
-[sagte] Vil du ikke godt hjælpe? -Jeg kan ikke.
Jeg ved heller ikke, om han vil lytte til mig.
[trist baggrundsmusik]
[Sarah sukker]
Jeg skal nok prøve.
Okay?
Okay. Tak.
[Kira på svensk] Sten er død?
[Martin] Ja.
Hvorfor beder du os om at tage til Apollon?
-Hvad, hvis Martin har ret? -[Kira råber] I hvad?
Hvis Rasmus har forandret sig.
Sten ville sprede virussen, og han er død. Det er en god ting.
Altså...
[lyd af fodtrin]
Har du ondt af dig selv?
Sagde du ikke til mig, at jeg ikke skulle have det?
[fodtrin]
[på svensk] Jo.
Hvorfor har du det så?
Det var mig, der skulle dræbe ham.
Jeg skulle dræbe Sten.
Nu ved du ikke, hvad du skal gøre.
Måske er det slet ikke ham, du er vred på.
[stemningsfuld baggrundsmusik]
Måske er du sur på dig selv.
[vredt] Du kender mig ikke.
Du ved intet om mig. Du ved ikke, hvad jeg har været igennem.
[vredt] Bare lad mig være. Jeg vil ikke snakke. Lad mig være.
[fuglesang]
[hun snøfter]
[sagte gråd]
[Kira græder]
[fodtrin og dryplyde]
[trist baggrundsmusik]
Jeg skal ikke bruge det.
I har mere brug for det end mig.
Her.
Vil du ikke have det med til din bror?
Han er okay.
Hvordan ved du det?
-Du skal beholde det. -Han har forandret sig.
Jeg kan ikke bruge det på ham. Jeg må tro på Martin.
[stemningsfuld baggrundsmusik]
[hun fniser]
[sagte] Jeg elsker ham.
-Okay. -Hvad?
Det er ikke, fordi jeg ikke forstår det.
Behold det til turen.
Du kan få brug for det.
Okay.
Vi ses.
[dramatisk baggrundsmusik]
[dør snurrer og hvisler]
Rasmus?
Jeg ledte efter hovedpinepiller.
Øverste skuffe.
Men de hjælper ikke på dit helbred.
Men det er ikke noget.
-Jeg kan hjælpe dig. -Jeg har ikke brug for hjælp.
[irriteret] Jo, du har.
Du har fået sår. Du var nær besvimet. Noget er helt galt.
Har Sarah sendt dig?
[Fie sukker]
Hun har bedt mig tale med dig.
-Hun er bare bekymret. -[irriteret] Det er der ingen grund til.
-Rasmus, jeg kan selv se det. -Hvad kan du se?
Jeg ved det ikke, men en mulig mutation.
Men den er ikke positiv.
Vi har altid troet, at du var gået i symbiose med virussen, men...
Hvad, hvis den er ved at ødelægge dig?
Hvad, hvis den bruger dig, til den ikke kan det mere?
[Fie sukker]
-Jeg siger bare, hvad... -[råber] Du skal bare holde kæft.
[han sukker]
Vil du ikke...
...tage en prøve af mit blod?
Finde ud af, hvad der er galt?
Jo.
[stammer] Men du skal ikke sige noget til Sarah. Du skal ikke sige noget til nogen.
Er det ikke okay?
[Fie sukker]
[sagte] Okay.
Ja.
[dør hvisler]
[klirren]
Er du klar?
Jeg er klar.
[Jean] Går I uden at sige farvel?
-[Simone] Jean, vi kommer jo tilbage. -Det har jeg svært ved at tro på.
I skal bare blive her.
Det gør vi også.
-Ikke? -[på svensk] Jo.
Bare rolig. Vi passer på dem.
Vi er blevet venner.
-Nå. -Det er da fedt.
[Jean] Det er superfedt.
[latter]
Ja.
-Vi skal nok klare os. -Ja.
Nu skal du passe på hende.
Det lover jeg.
Vi ses.
[sagte] Vi ses.
[Simone] Hej.
[lyd af fodtrin]
[dramatisk baggrundsmusik]
[dør hvisler]
Jeg troede, du var stukket af.
[Fie fniser]
-Bange for, at jeg var smuttet uden dig? -Ja, lidt.
Hvad laver du?
Det er Rasmus' blod.
Prøv at se.
Det er hans blod, før han begyndte at omvende de andre.
Sådan her ser det ud nu.
Det er, som om alt bevæger sig langsommere.
Både blodet og virussen har ændret sin måde at bevæge sig på.
[Fie sukker]
Hvad betyder det?
Jeg ved det ikke. Altså...
Måske kan han ikke tåle at smitte andre. Måske gør det ham svagere.
Var du ikke bange for ham lige før? Hvorfor vil du pludselig hjælpe ham?
Hvis det kan slå Rasmus ihjel, skal vi forhindre, at han smitter andre.
Hvorfor er det vores problem, at Rasmus kan dø? Jeg forstår det ikke.
Burde vi to ikke bare tænke på at komme ud herfra?
[Fie sukker] Hør her...
Patrick, jeg...
Jeg kan ikke tage af sted uden Sarah.
Hun har brug for mig.
[hun sukker]
-Okay? -Okay.
Er du slet ikke træt?
Nej, ikke rigtigt.
Jeg kan simpelthen ikke...
...gå mere.
Jo før vi er tilbage, jo bedre.
Hvad er der?
Jeg kan ikke lide at være herude midt om natten.
Vi er udsatte her.
Hvorfor blev vi så ikke i lejren indtil i morgen?
Ja...
Fordi jeg også gerne ville være alene med dig.
[fuglesang]
Ja.
Martin. [fniser]
Jeg ved ikke, hvad du så.
Men...
-Hvad mener du? -Hold nu op.
Mig og Daniel.
-Det... Det er ikke noget. -Nej.
Nej, hvad skulle der være?
Jeg har fortalt ham, at...
...at det er dig, jeg elsker.
[stemningsfuld baggrundsmusik]
Har du sagt det?
Jeg elsker dig.
[sagte] Jeg elsker også dig.
[baggrundsmusik fortsætter]
Lad os komme videre.
-Ikke? -Ja.
[dryplyde]
Du er ramt.
[sagte] Ja.
[dryplyde fortsætter]
Pænt meget, faktisk.
Mm.
Kommer du ikke med ud til os andre?
Jo.
[lygten klirrer]
Stop!
-Hvad? -Bliv der.
[Daniel gisper]
Hvad er det?
Det er virussen.
[Daniel] Hvordan er den kommet ind?
[knitren]
[Simone] Jeg er ked af, at jeg ikke kunne gå mere.
[bålet knitrer]
Det skal du ikke være.
Vi har ikke travlt.
Jeg skal ikke presse dig.
Du virker sådan lidt...
Lidt nervøs.
[fniser] Nej.
Nej.
Jeg har bare savnet dig.
Jeg tror ikke helt, jeg forstår, at du er her.
[knitren]
[sagte] Denne gang bliver jeg.
Uanset hvad?
Du skal godt nok være en stor idiot for at få mig til at gå i hvert fald.
[dramatisk baggrundsmusik]
[dør snurrer og hvisler]
-[Sarah] Hej. -[Fie ånder lettet op]
[Fie] Hej.
[Fie sukker]
-Har du set Rasmus? -Næh.
Han er i hvert fald ikke her, hvor jeg er.
Okay.
Har du talt med ham?
Nej, jeg var på vej for at finde ham. For at tale med ham.
Okay.
Så siden vi talte sammen, har du ikke snakket med ham?
Nej.
Du har ikke siddet på laboratoriet hele natten?
[stemningsfuld baggrundsmusik]
Nej.
Jeg kan se på dig, når du lyver.
Fie, hvad er der galt med ham?
Kan du ikke bare sige det?
[baggrundsmusik fortsætter]
[Fie sukker]
Sarah, jeg er bange for, at Rasmus er ved at dø.
[trist baggrundsmusik]
-[Rasmus sukker] -[susen]
[dyb indånding]
[dør hvisler]
[Sarah råber] Stop.
-Hvad? -Du må ikke. Du kan ikke tåle det.
I kan jo se det på ham.
De skal have virussen, ellers dør de.
-Fie siger, det slår dig ihjel. -Fie ved ikke, hvad hun taler om.
[vredt] Jeg har set dine prøver. Du kan ikke tåle det.
Du skal gå nu.
[Sarah sukker]
[lyd af lynlås]
-Kom her. -[råber] Nej.
Jeg slår ham ihjel, hvis du gør det.
Sarah.
Det er for din skyld.
[dramatisk baggrundsmusik]
[hvisker] Rasmus.
[baggrundsmusik: "Wraith"]
["Wraith" fortsætter]
Spørgsmålet er, hvordan den er kommet derind?
Er det ikke bare naturligt...?
Nej, det er ikke naturligt. Der er ikke noget spor derinde.
Så må nogen have lavet en...
Eller...
Simones bror ville lave andre som ham, ikke?
[Jean] Jo.
[Daniel] Sæt nu, han allerede har gjort det.
[Martin gisper]
[snapper efter vejret]
[Martin gisper]
-[på svensk] Der er mere virus. -Hvor?
[dramatisk baggrundsmusik]
[på svensk] Martin er gået denne vej.
Så har han den.
Martin?
[dramatisk baggrundsmusik fortsætter]
[Martin stønner] Gå væk.
[Martin snapper efter vejret]
[Martin skriger]
Martin?
Hvad laver du?
Martin?
Jeg syntes, at jeg hørte noget.
Hørte hvad?
Det var nok ikke noget.
Er du frisk?
Altså, jeg har sovet på gran.
Undskyld, at jeg glemte topmadrassen.
Lad os komme af sted.
[fodtrin mod løvet]
[dramatisk baggrundsmusik]
-[Patrick] Vil du sige det til ham? -Det er jeg nødt til.
-Han går sgu da amok, når han hører det. -Ja. Men alternativet er jo, at han dør.
[irriteret] Det er bedre, at han dør, end at dit barn dør.
[dør hvisler]
-Er du klar? -[Fie] Ja.
Patrick, det er fint. Det er kun et rutinetjek.
Okay.
[læge] Ti fingre.
Ti tæer.
Alt ser rigtig fint ud.
Var du nervøs?
-Kan man være andet? -Det ser så fint ud.
Vi er sådan set klar.
Det håber jeg sgu ikke.
Der er stadig to måneder til, jeg skal føde.
Jo, jo. Det overraskede mig også, at du ville gøre det her nu.
Men du må jo af alle vide, hvad du går ind til.
Undskyld. At jeg ville gøre hvad?
[dør snurrer og hvisler]
[Rasmus] Hej.
-Er du klar? -[læge] Hun er klar.
[irriteret] Klar til hvad? Hvad snakker I om?
Vi omvender dig nu.
Jeg skal kunne stole på dig.
Nej, det gør vi ikke. Det kan vi ikke.
Det kan vi ikke. Vi skal vente...
Nej, stop. Gå væk. Stop.
-[Fie råber] Det går ikke. -Vi gør sådan.
[Fie med gråd i stemmen] Du kan ikke. Vi ved ikke, hvad der sker.
[Fie råber] Rasmus, det kan vi ikke...
[susen]
Ja?
De er døde.
Hvem er død?
[nervøst] To af patienterne.
Vi havde jo gjort dem klar.
Det kunne ikke vente.
Vi prøvede at redde dem...
[hvislen]
Hvor er Sarah?
[dør hvisler]
[Sarah] Vi må snakke sammen.
To af patienterne er døde.
Ved du hvorfor? Fordi jeg gik fra dem.
Det gør mig ondt.
Gør det?
Ja.
[Rasmus trækker vejret tungt]
Men hellere dem end dig.
Du kan ikke bare brage derudaf, som om intet er galt.
Vi skal finde ud af, hvad det er. Du skal passe på dig selv i det her.
[sagte] Forstår du det?
Ja.
Det er også okay.
Jeg skal lige vise dig noget.
[snak i baggrunden]
-Hvad skal jeg se? -Det er lige herhenne.
-Men hvad er det? -Lad mig nu bare vise dig det.
Er du ikke sur på mig?
Nej.
[biplyd]
Det er herinde.
Jeg er ked af det. Du skal ikke stoppe mig i det her.
[dør bipper og hvisler]
[råber] Rasmus, nej!
[Sarah] Rasmus!
-[Sarah] Rasmus! -[bankelyde fra rum]
[sukker]
[Martin] Jeg har tænkt på at tage hjem.
[fniser] Hvad mener du?
Jeg vil gerne se det igen.
-Jeg ved ikke, hvor du kommer fra. -Nej.
Jeg kunne vise dig det.
[løvet knaser]
Hvad nu, hvis der ikke er et hjem at komme tilbage til?
[dramatisk baggrundsmusik]
Prøv at se. Virussen er jo overalt.
Vi kan sgu da ikke leve i en død verden.
Hvad, hvis det ikke føles dødt?
Hvad mener du?
[stille baggrundsmusik]
Jeg mener bare... [sukker]
Vi ved ikke, hvordan det føles for Rasmus.
Eller Sarah.
[sagte] Hvad?
Hun lever.
Hvordan?
Måske er det ikke så sindssyg en tanke.
[sagte] Hvad prøver du at sige?
Måske...
...kan Rasmus' drøm lade sig gøre.
[sagte] Nej.
[irriteret] Hvad snakker du om?
-Hvad mener du? -Ingenting.
-Når vi kommer tilbage, så hør... -[vredt] Hvad fanden snakker du om?
Kom nu bare.
-[vredt] Hvad er det, du siger? -Simone, kom nu bare med.
Du skal bare høre, hvad han siger.
[irriteret] Snak med din bror. Snak med Rasmus.
Ikke?
[dramatisk baggrundsmusik]
[Simone gisper]
[gisper] Nej. Nej...
Må jeg godt forklare?
-Du skal gå væk fra mig. -Hør nu, hvad jeg siger.
-[sagte] Nej, du skal gå væk. -Må jeg forklare?
[hvisker] Nej, du skal gå væk.
Simone.
-Må jeg ikke godt forklare? -[vredt] Nej.
-[vredt] Gå væk fra mig. -Simone, hør nu på mig.
Rasmus har ret.
Det føles...
Det føles rigtigt.
Du sagde, det var anderledes. At han havde forandret sig.
-Hvorfor sagde du det? -Du ville ikke have troet mig.
Du vil forstå det, når du...
-Jeg vil hellere dø end at leve sådan. -[råber] Du forstår det ikke.
-Det er godt. -Er det godt?
Hvem er det egentlig, der styrer?
Er det dig eller virussen?
Hvad laver du?
Du kan ikke styre det, vel?
Det tog Rasmus lang tid at lære.
-Jeg har jo styr på det. -Hvorfor går du så væk?
Du skal gå væk.
Gå væk nu.
-Du har ingen kontrol over det. -Kom ikke nærmere.
[gisper]
[hvislende lyd]
Du kan tage det nu.
Eller aldrig nogensinde se mig igen.
Du skal gå væk nu.
[gråd i stemmen] Det er dit valg. Tag det, eller du ser mig aldrig igen.
[hvislen]
Martin.
[skælver] Det er ikke mig.
-[Simone hvisker] Stop. -Det kan jeg ikke.
[skælver] Jeg kan ikke styre det.
[hvislen]
[bange] Simone...
Løb.
[råber] Løb!
-[Simone skriger] -[glas klirrer]
[dramatisk baggrundsmusik]
[hvislen og susen]
[råber] Simone!
-[hvislen] -[Martin giver sig]
[Simone råber] Martin!
[Martin råber]
[hvislen og sus aftager]
[høj susen]
[tunge åndedrag]
[stemningsfuld baggrundsmusik]
[Rasmus giver sig af smerte]
[stønner]
[hvisker] Hun har slået ham ihjel.
[høj hvislen]
[dramatisk baggrundsmusik]
Martin?
Martin.
[hun græder]
[råber] Martin!
[hun hulker]
[hun græder]
Martin.
[Simone grådkvalt] Han skal have hjælp.
Der må være nogen, der kan hjælpe ham.
[grædende] Du må gøre noget. Gør noget.
[hulker]
[råber] Gør noget!
Martin?
[gisper] Nej.
[græder og gisper]
[grædende] Nej...
[trist baggrundsmusik]
Uanset hvad, så skal vi stoppe hende.
[Olivia] Hvad gør vi, når vi ser hende?
Så dræber vi hende, før hun dræber os.
[trist baggrundsmusik]
[sagte] Fuck...
Undskyld. Jeg skal finde Fie.
-Hun er ved at blive gjort klar. -Til hvad?
[trækker vejret tungt]
Fuck!
Fie.
Fie, er du okay?
-Sig noget, Fie. -[sagte] Det er for sent.
Ud af dem her.
[giver sig]
[trist baggrundsmusik]
[trist baggrundsmusik fortsætter]
Tekster af: Kim Widt Nielsen