EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
[lyd af stemmer]
[på arabisk] Jeg har en gave til dig.
[på arabisk] Den er smuk.
Jeg har selv lavet den.
Det er dit stjernetegn.
Jeg vil ikke rejse.
Du må ikke rejse. Du skal blive hos mig.
[begge] For evigt.
[kvinde på arabisk] Kira, skynd dig.
Kira, skynd dig.
[postyr i baggrunden]
[hund gør]
[Martha] Skynd dig.
[Martha] Vi skal med den der.
[folk råber i baggrunden]
[motor starter]
Skynd dig.
[bilhorn i det fjerne]
[Daniel] Hvad fanden gør vi?
-Hvad gør vi? -[far] Jeg tænker.
[Daniel] Men vi må da finde ud af noget.
[far] Ro på, Daniel.
-[Daniel] Skal vi storme dem? [far] Jeg tænker.
[på svensk] Så er det godt.
Det her bringer ikke Luna tilbage.
[Daniel sukker]
Hvor kan vi finde børnene?
Højhusene.
-Hvor mange er de? -Det aner jeg ikke.
Hvad er de ude efter?
[Jean] Simone.
Se her.
De vil have mad.
De er sultne. Jeg fandt den her.
MAD
[Jean] Det er Lunas.
[Kira] Okay.
Så ordner vi det.
[genlyd af skridt]
[bål knitrer]
[på svensk] Hvor mange er de?
[på svensk] Kom, min ven.
Hold da op.
Det skal renses.
Altså, hvad er det, I vil?
Det samme som jer.
Vi vil overleve.
[tordenskrald]
[titelmelodi]
[tordenskrald]
[høj piben fra apparat]
[gisper]
[biplyd fra apparat]
[hoster]
[Patrick] Yo.
Hvad så, mand? Du lever.
[Martin stønner]
Hvordan har du det?
Martin?
Jeg har det vildt.
Okay.
Har du brug for at sidde lidt ned igen?
[Martin sukker]
Martin?
-[biplyd] -[monoton piben]
Martin.
-[brøler] -For fan...
[Martin ånder ud]
[sagte] Du skal prøve det.
Så du fortryder ikke?
Nej.
-Hvorfor skulle jeg det? -Ikke for noget.
[bip og piben fortsætter i baggrunden]
Hvor er de andre?
Sten er død.
Han er død, fordi han var egoist.
Vi kunne ikke stole på ham.
I slog ham ihjel.
Ja.
[mand] Hvad så med os?
[Rasmus] Det er op til jer.
I må godt gå, hvis I vil.
Men vi andre fortsætter, som om intet var hændt.
I er her for at skabe det nye menneske.
Og det nye menneske står her.
I kan alle blive som mig nu.
I kan alle overleve. Vi starter med de syge.
-I kan koordinere med Fie... -Så vi arbejder for dig nu?
-Ja. -Men du er et barn.
Hvad ved du reelt set om forskning?
-Du har jo ikke skabt det her. -Nej.
Men betyder det noget?
[stolen skraber mod gulvet]
Hvad er du egentlig?
Hvem giver dig ret til at fortælle os, hvad vi skal?
-Rasmus er grunden til, I er her. -Hvem er du?
Hvorfor skal vi lytte til to teenagere, der tror, de ved alt?
-Fordi vi ved mere end jer. -Du er et forsøgsdyr.
[hvislen og susen]
[forsker raller]
[rallende lyd]
[Rasmus] Fie.
-Fie. -Lad hende gå.
[sagte] Du skal slappe af.
Tak.
[på svensk] For hvad?
Fordi du tager med.
Hvad skulle jeg ellers?
Måske være på vej mod Apollon?
Apollon må vente.
Jeg kan ikke regne dig ud.
Den ene dag vil du slå alle ihjel.
Den næste går du op i...
...om et barn, du ikke kender, dør.
Tror du, at du er den eneste, der ejer moral?
At kun du kan kende forskel på rigtigt og forkert?
Jeg er ikke noget dyr, Simone.
Selv om jeg dræbte din far.
Ja, det ved jeg.
Men jeg hader dig ikke, Kira.
Nej.
For du hader ingen.
Det har jeg aldrig forstået ved dig.
[Rasmus] Er jeg et monster?
[Sarah] Ja.
Men det er deres problem.
[sagte] Fie så det også.
Du vil bare have, at de kan lide dig.
Hvorfor kan de ikke det?
De skal nok forstå det.
Du er bare nødt til at give dem tid.
Hvis ikke de forstår det, så hører de ikke til her.
Jeg vil ikke være alene.
Jeg er lige her.
Sammen med dig.
[Martin] Jeg smutter nu.
[mand] Vi skal køre flere tests, så vi kan sikre...
Jeg har det så fint.
Jeg har det...
...perfekt.
[mand] Øh...
-[hvisker] Ses. -Bliv her.
[dør hvisler]
-[apparater bipper] -[baggrundssnak på svensk]
[dør hvisler]
[utydelige stemmer]
[dør hvisler]
-Jeg har aldrig set ham sådan før. -Han må have haft en grund.
Ja, han blev sagt imod.
[Patrick] Den Rasmus, jeg kender, slår ikke folk ihjel af den grund.
[Fie] Fortæl det til den døde forsker.
Har du snakket med Martin?
-Patrick, hvorfor ikke? -Jeg kunne ikke.
Er vi overhovedet ikke de gode længere?
Det kommer an på, hvem du spørger.
Skal alle være ligesom ham nu?
-[sagte] Jeg ved det ikke. -Burde vi ikke vide det?
Det, der sker nu, vil ændre alt.
[sagte] Ja.
Hvis det er Simone, så...
[Patrick] Hvem skulle det ellers være?
[Fie sukker]
Det ved jeg ikke, men hvis det er...
Hvad?
[tracker bipper]
Giv mig den der.
[bipper]
[Patrick] Martin...
[tracker bipper]
[Simone] Det må være deroppe. Pas på virussen.
-[klirrende lyd] -[våbnet rasler]
[sagte] Kom.
[lyd klinger af]
[hult brag]
[Jean] Okay. Vi skal væk.
[Simone ånder tungt]
[Simone hvisker] Hurtigt. Kom.
[Simone råber] Vi har mad med!
Nok til alle.
Vi vil ikke skabe problemer.
[råber] Vi vil have Luna.
-[Daniel] Løb. -[Simone] Løb!
[Daniel råber] Vi skal væk.
[Jean] Simone.
Hej, Jean, Daniel.
[Simone] Vi løber derover.
[pile suser]
[Jean] Pis.
[Jean] Lort.
[Daniel] Fuck. Vi er fanget. Det er en fælde.
-[Kira på svensk] Virussen. -[Simone] Overalt.
[pile suser]
-[Jean] Kom nu. -Hvad gør vi?
[hvislen]
[Simone] Nu skal vi...
[Simone gisper]
[Kira på svensk] Kom.
-[Simone] Kom. -[Daniel] Hvad nu?
-[Simone] Der er en trappe derovre. -Simone.
[biplyd fra tracker]
-[Martin] Det er hende. -Det ved du ikke.
-Hun lever. -[Rasmus] Så finder jeg hende.
Vil du tage væk?
Hvad ellers? Hun er min søster.
-Hvad med alt det her? -Alt hvad?
[irriteret] Apollon. De syge.
-Mig. -Sarah, jeg tror ikke, at du forstår.
-Jeg skal finde hende. -[Martin] Nej.
Rasmus, hun lytter ikke til dig.
[tracker bipper]
Jeg gør det.
[tracker bipper]
Godt.
-Du får hende tilbage hertil. -Hun vil ødelægge os.
Hvordan ved vi, du ikke vil?
Jeg er ligesom jer nu.
[biplyd fortsætter]
[Daniel] Er I med?
[hult brag]
[Jean] Hvad var det?
[Simone stønner]
[Simone] Der er en dør her.
-[Jean] Simone. -[Simone] Kom.
[Kira] Op.
[hul lyd]
[Kira på svensk] Vi afsikrer etagen.
[Simone] Jean, Kira.
Vi skal højere op.
[Kira] En fælde.
Forsigtig.
Vi fortsætter opad.
-Kan vi ikke komme igennem? -[Kira] Nej, den er blokeret.
[Simone] Der må være en anden vej.
[skrabende lyd]
Hej!
Det er sådan, man kommer op.
[Jean gisper]
[Jean] Nej.
[Jean stønner]
[Jean giver sig]
[Simone] Jean.
Jeg kan ikke, Simone. Jeg kan ikke klatre derop.
[sagte] Kom nu.
Nej.
Hey.
Jeg finder hende.
[sagte] Tak.
[vinden suser]
[Kira pruster]
[Daniel pruster]
[Daniel råber] Simone.
Hold fast.
[Simone er forpustet]
[Daniel] Kom så. Du kan godt.
Kom.
[Simone gisper]
[vinden suser]
Martin.
-Er du okay? -Hvorfor sagde du ikke, hun var i live?
[utydelige stemmer i baggrunden]
Det ville jeg også.
Jeg kunne ikke nå det.
Hvad?
[hvislen]
Hvad synes du, jeg skal gøre nu?
Det ved jeg ikke.
Jeg skal finde hende.
Ja.
Jeg skal finde hende, og jeg skal...
...have hende tilbage hertil.
Ja.
[tunge åndedrag]
Du har ikke brug for hende.
[forpustet] Hvad?
Du har ikke brug for hende.
[Rasmus sukker]
Jeg forstår, at hun har forladt dig.
Jeg er blevet forladt hele mit liv.
Ville du ikke ønske, at de stadig var her?
Nej.
Nu er det bare dig og mig.
For altid.
[hvisker] Os to.
Hvad er det?
Hvad?
Det ligner et sår.
Nej, det er ikke et sår.
Jeg tror, det er et modermærke.
Er du begyndt at få modermærker?
Ja. Det kan da godt være.
[fniser] Er det et problem?
-[fniser] Nej. -Godt.
[sagte] Jeg tager lige et bad.
[stemningsfuld baggrundsmusik]
[hvislende lyd]
[gulvet knirker]
[lyd giver ekko]
[lågen klaprer]
Jeg har noget her.
Der er en stige.
Simone!
Daniel.
[mand på svensk] Velkommen.
[på svensk] Hvor er Luna?
Luna, hun...
[klikker med tungen]
Hun var meget træt. Hun sover.
-Hvor er Luna? -Så.
[fløjter]
Den der.
[våbnet rasler]
[Rasmus] Vi skal finde fem.
[Sarah] Hvad leder vi efter?
Nogen, der er værdige.
Nogen, der fortjener en chance til og ved, hvor meget det betyder.
Hvem var de, før regnen faldt? Hvad ville de? Hvad drømte de om?
Hvad med ham der?
[Rasmus] Hvem er han?
[Sarah] Christian Hansen. 19 år. Terminal på stadie fire.
Ved du, hvem jeg er?
Ja.
Er du bange for mig?
Nej.
Men du er bange for at dø?
[svagt] Ja.
Christian, det er Olivia.
For kort tid siden var Olivia ved at dø af kræft.
Hun vidste ikke, hvor lang tid hun havde.
Nu har hun hele livet foran sig. Vi vil give jer alle sammen virussen.
I skal alle sammen have det godt igen. Også dig.
[Simone] Hvor er Luna?
Jeg vil se hende.
[bålet knitrer]
Hej.
-Er du okay? -Jeg har det fint.
De er søde nok, men hun har brug for hjælp.
[pigen gisper]
[mand] Nå...
-[på svensk] Det var dig, der skød hende. -[svensk] Jeg vidste ikke, hvem det var.
Nej, og se nu, hvad du har gjort.
Hun skal have hjælp. Hun skal have antibiotika.
Jeg behøver ikke at diskutere hendes behov med dig.
Det sidste, hun har brug for, er at bo i dette møghul.
Her.
[hul lyd]
Der er mad i tasken.
Vi skal have Luna hjem.
[Simone ånder tungt]
Tak. Det er en meget fin begyndelse.
Vi spiser gerne jeres mad, som I ser.
Men det er ikke det, vi vil have.
Ikke længere.
Vi vil have det, I har.
Væsken, der dræber virussen.
Indtil da...
...er Luna vores gæst.
[på dansk med svensk accent] Kom, ven. Så skal vi spise. Kom.
[Simone] Det er okay.
[mand på svensk] Væsken.
Tænk over det.
[tracker snurrer og bipper]
[dør hvisler]
[Rasmus ånder tungt]
[Sarah] Hvad laver du?
-Jeg ser. -Hvad ser du?
-Martin. -Udspionerer du ham?
Det er ligesom med dig.
Ikke lige så stærkt som dig, men...
Men han er der i hvert fald.
Jeg troede kun, at det var med mig, du kunne det.
Er du lidt jaloux?
Ja.
[Rasmus sukker]
Jeg kommer lige om lidt.
-Smider du mig væk nu? -Nej, nej.
[Sarah fniser]
Okay.
Hr. Vigtigper.
-Hvad ved de om væsken? -[Simone] Det, de har set.
De lokkede os til at bruge den for at se, hvad det var.
Så de ved, hvad den kan?
[sagte] Ja.
De vil bare have nok til at kunne plante ting.
De vil gerne have det som jer.
De fleste af dem er børn. De er ikke meget ældre end Luna.
De har boet i det her hul siden regnen.
Blomsten kan ikke klare det. De er for mange.
-Men I vil jo gerne hjælpe andre. -Det handler ikke om det.
-Vil du ofre din søster? -Selvfølgelig ikke.
-[Simone] Hvordan vil du løse det? -[Daniel irriteret] Vi må...
[på svensk] Tag det roligt.
Der må være en anden måde at få Luna tilbage på.
[irriteret] De vil bare overleve. De har intet.
[vredt] Vi kan jo ikke hjælpe alle, vi møder. Det går ikke.
-Men de er desperate. -[råber] Det er vi også.
Man kan ikke altid få, hvad man vil have.
[fuglesang]
[lyd af legende børn]
[dør smækker]
[smykke rasler]
[rømmer sig]
[Kira gisper]
[Kira] Memo.
Kira.
[Kira ler]
-[på svensk] Må jeg komme ind? -[på svensk] Ja, kom ind.
[gulvet knirker]
[dør smækker]
Det må være hundrede år siden, at vi sidst sås.
Ti.
-Ti et halvt. -Hvordan vidste du, jeg var i Sverige?
Måske har jeg stalket dig.
Øhm...
Her. De er fra mig og mor.
[sagte] Tak.
Er det...?
Har du haft det siden...
[Memo fniser]
[svag fuglesang]
[døren knager]
Øh, Kira. Det er Natasha.
-Kira, som... -[på svensk] Ja. Ja, hej.
Hvor fedt.
Jeg har hørt så meget om dig.
Memo har jo fortalt om dig, og hvordan I var...
...bedste venner som børn. [ler]
-Ja, præcis. -Ja.
Jamen så må jeg...
[stammer] Må jeg byde på noget? Vi har nok lidt kaffe eller te?
-Det lyder godt. -Jeg finder noget.
[stemningsfuld baggrundsmusik]
Jeg går ind og sætter dem i vand.
[ubekvemt] Ja, det må du hellere.
[stemningsfuld musik fortsætter]
[Simone] Kira.
[Simone taler højere] Kira. Vi kan da i det mindste prøve.
[på svensk] Det er ikke op til mig.
Jeg tror på dem.
Okay.
Så laver vi en aftale med dem.
I får væske nok til at kunne klare jer.
I får et nyt glas hver 14. dag.
Daniel kommer med det.
[bålet knitrer]
[på svensk] Ét glas.
Det er nok til at holde virussen på afstand.
Hvor mange glas har I?
Vi har dem, vi skal bruge.
I kan leve sådan uden at bekymre jer.
Hvorfor indvilliger I?
-Fordi vi stoler på jer. -Hvorfor?
Det er vi nødt til.
Har vi en aftale?
Vi har en aftale.
Godt. Så skal vi have Luna med hjem.
Bestemt, men først skal I have cola.
[Simone ler]
-Cola. -Cola.
[lederen fløjter]
Nu, da vi er venner og har sluttet fred, håber jeg,
vil vi gerne dele den eneste lille delikatesse, vi har.
-Cola. -Altså, rigtig cola?
[ler] Rigtig cola, Coca-Cola.
[ler] Okay.
[monoton piben]
[biplyde]
Hvor lang tid går der?
[læge] Vi er der snart. To er på minimum, og tre er der næsten.
Okay. Hvor er Fie?
-Vi kan sagtens gøre det uden hende. -Nej, hun skal være her.
Vi får fat på hende.
[Patrick] Jeg kan ikke lide det.
Der sker ikke noget. Martin elsker hende. Han skal nok passe på.
Hun bliver sindssyg, fordi han er smittet. Og hvad gør han så?
-Vi må prøve at advare hende. -Ja.
-Hvis vi kan komme ud og få kontakt... -[dør hvisler]
-Hvad laver I? -[kvinde] Hun skal på laboratoriet.
-[Patrick] Kan I ikke spørge pænt? - [mand] Vi spørger ikke.
-[Patrick råber] Nå, det gør du ikke. -Stop.
Det er okay. Jeg går med.
-Det er okay. -Ja.
Hvad laver I? Hvordan er det, han opfører sig?
-[dramatisk baggrundsmusik] -[dør hvisler]
[på svensk] Der ligger et lager et stykke herfra fyldt med cola.
I tilfælde af at Jorden virkelig går under.
Det er, som om Jorden er gået under. [fniser]
Derfor skal man omgås børn.
De tror altid, at alt bliver bedre.
Det er skønt.
Har I altid holdt sammen?
Jeg har altid levet...
Hvordan skal jeg sige det?
...tæt på gaden, du ved.
Jeg havde ingen familie.
Kun min bande.
De døde.
Jeg overlevede.
Så løb jeg på banden af børn.
De havde mistet forældrene og havde brug for en voksen.
Det troede jeg aldrig, at jeg skulle blive.
Så du passede på dem.
-Tro ikke, at jeg er et godt menneske. -Hør her.
Jeg ved slet ikke, hvad et godt menneske er mere.
I hjalp os.
[vinden suser]
Det var pænt gjort.
[Simone gisper]
Undskyld.
Så. Du skal ikke være bange. Det er ikke dødeligt.
Du skal bare sove lidt.
[hvisker] Hvad?
[Simone gisper]
[monoton piben]
[læge i højttaler] Deres immunforsvar er i nul. Det er nu.
Hvad skal jeg gøre?
Du skal bare være her.
[sagte] Okay.
[apparater bipper]
[hvislen over dramatisk baggrundsmusik]
[hvislen]
[apparater bipper]
[Fie] Rasmus?
Hey.
[Rasmus gisper]
[Rasmus stønner]
[Fie] Er du okay?
Du bløder.
Hey.
[hæst] Jeg har det fint.
[bankelyd]
[Simone trækker vejret tungt]
[sagte] Kira?
[bange] Daniel.
Daniel.
[banken]
[raslen]
Hey!
[råber] Hallo!
[højt brag og susen]
Simone.
-[Simone] Jean, hvor er de andre? -Det ved jeg ikke.
Jeg sad og ventede på jer, og jeg så dem løbe.
Blomsten.
-[råber] Hvor er de? Vi skal finde dem. -Ja.
[Simone råber] Kom, Jean. Kira.
-[Fie] Der er noget galt med ham. -[Sarah] Du er bare bekymret.
Sarah, det er ikke for sjov.
Nej, det ved jeg godt.
[Fie giver sig]
Jeg er bange for, at han er under for stort et pres.
-Så sig, at han skal stoppe. -Det kan jeg jo ikke.
Hvem kan så?
[Rasmus] Ham selv.
Der er ikke noget galt. Jeg ved, hvad jeg kan klare.
[irriteret] Det ved du jo ikke. Fie siger, du var ved at besvime.
-Hvorfor siger du det? -Fordi jeg blev bekymret for dig.
Du skal ikke bekymre dig om mig.
Overlevede de?
Ja. De er til opvågning nu.
Så er det jo fint.
Vi skal have en læge til at kigge på dig.
Tjekke, at alt er okay. Vi kender ikke virussen godt nok.
[vredt] Der er ikke noget galt.
[sagte] Du skal ikke bekymre dig.
Bare tænk på dem, vi redder.
Ja.
Jeg har det fint.
-[dør hvisler] -[biplyd]
-[kort bip og hvislen] -[taster bipper]
[dør hvisler]
Hvad skal du?
Tilbage til mit værelse.
Hyggeligt.
Medmindre der er noget...
Nej, nej.
Okay.
Jeg synes bare, du skulle være en af de næste.
For din egen sikkerheds skyld.
-[stammer] Hvad med barnet? -Barnet bliver også bare sådan.
Det ved vi overhovedet ikke. Kan det ikke vente til efter...?
Nej, det kan det ikke.
Jeg skal vide, om jeg kan stole på dig.
-Selvfølgelig kan du det. -Det er fint.
[sagte] Det ved jeg, når du er som mig.
Ikke?
[bip og hvislen fra dør]
[ør] Hvad så?
-Har de gjort dig noget? -Jeg er okay.
Du kan godt sige det.
[hun snøfter]
Jeg er bange for, de slår barnet ihjel.
Hvad mener du?
[hun gisper]
[græder] Jeg frygter Rasmus.
[Fie hulker]
[hun snøfter]
[Fie hvisker] Vi skal væk herfra.
[stemningsfuld baggrundsmusik]
[Kira på svensk] Hurtigt!
[Simone] Kira.
[stemningsfuld baggrundsmusik]
[far stønner]
[Luna råber] Far. Mor.
[far giver sig af smerte]
[far] De vil tage blomsten.
[stammer] Vi finder dem.
Bliv her.
Kira.
[råber] Jean!
[Jean] Her er stille.
[dryplyde]
[Jean sagte] Nej.
[Jean gisper]
[baggrundsmusik: "Fumbling Prayer"]
[Jean] Simone.
Han er død.
[baggrundsmusik forsætter]
[dryplyde]
[Simone ånder tungt]
[baggrundsmusik fortsætter]
[mand stønner]
[høje gisp]
[han hiver efter vejret]
[på svensk] Jeg ville bare...
...give dem... [besværet]
Lidt...
[gisper] ...håb.
[sagte] Ja.
[Simone gisper]
[Simone sagte] Nej.
[baggrundsmusikken fortsætter]
[Simone græder]
[gråd]
[på svensk] Hej.
Er du okay?
[snøft]
Hej.
Er du okay?
Okay?
-[snøfter] -Så, så.
[Kira] Der er okay.
Så.
[pigen snøfter]
[gråd]
Jeg ville bare få hende tilbage.
[klirren]
Blomsten er død.
Ligesom alle børnene.
Jeg prøvede bare at hjælpe.
Jamen du hjalp ikke.
Tværtimod. Du ødelagde alt.
[knitren]
[trist baggrundsmusik]
[på arabisk] Jeg vil ikke rejse.
[på arabisk] Du må ikke rejse.
Du skal blive hos mig.
[smykket rasler]
[begge] For evigt.
[hun snøfter]
Hvad er det?
[på svensk] Et gammelt minde.
[knitren]
Jeg ved ikke så meget om dig.
Der er ikke så meget at sige.
Du kan ikke hjælpe alle.
Du er nødt til at vælge.
Uanset hvad du vælger, så må nogen betale prisen.
Nej, det kan jeg ikke. Jeg...
Man kan ikke bare...vælge.
[bålet knitrer]
Du er som et barn, Simone. Du tror altid, at alt bliver godt.
Men vi er ikke børn længere. Vi er voksne.
[smykket klirrer]
[snøft]
[Rasmus gisper]
Her.
Du reddede hende.
Jeg skulle bare lade jer være i fred.
Så havde jeg ikke lært dig at kende.
Hvad gør I nu?
Jeg har det her.
-Til din bror? -[sagte] Ja.
Jeg må stoppe virussen, men jeg ved ikke, om det er nok.
Det er det.
Måske.
[dramatisk baggrundsmusik]
-[Daniel] Måske ses vi igen. -Det er ret usandsynligt, ikke?
-Man kan håbe. -[hun ler]
[bålet knitrer]
[sagte] Ja.
[stemningsfuld baggrundsmusik]
[baggrundsmusik bliver dramatisk]
[hvisker] Simone.
[titelmelodi]
Tekster af: Kim Widt Nielsen