EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
[ild flakker]
Vi finder hende ikke. Simone er væk.
Alt er lige meget.
[Kira sukker, på svensk] Spis.
-Jeg er ikke sulten. -Du skal spise.
-Hvorfor? -For ellers er du jo en idiot.
[bålet knitrer]
Er det ikke lige meget, om jeg er en idiot, eller om jeg spiser?
Hvad betyder det?
Det betyder noget, at du er i live.
[bestik klirrer]
Jean, jeg forstår, at du er træt, og at du ikke orker mere.
Tro mig. Jeg ved, hvordan det føles at sørge.
[bålet knitrer]
Vi kan stadig tage det tilbage, som de har stjålet fra os.
Apollon?
[ugleskrig]
Sten.
[knirken i baggrunden]
[tysser]
[råber] Hey!
Ikke skyd. Stop.
Hvem er du?
[råber] I må hjælpe mig. Han vil slå hende ihjel.
[Daniel er forpustet]
Hvem?
[Simone er forpustet]
[stønner]
[dåsen rasler]
[stønner]
[hvisker] Hey...
I er nødt til at hjælpe mig.
[far] Skrid.
[knurrer]
Hvad er det, I ikke forstår?
[mænd knurrer]
I skal ikke blande jer.
Skrid med jer.
[far råber] Skrid.
Nu!
[Simone gisper]
Nu kan du ikke løbe mere.
[Kira råber] Stop!
Slip kniven, far.
Daniel.
[på svensk] Slip kniven.
[Simone stønner]
[Kira på svensk] Hvad fanden laver du?
Simone?
[tordenskrald]
[titelmelodi]
[tordenskrald]
-[Simone] Vi skal til lejren. -[på svensk] Hvorfor smutter vi ikke?
-Hvad fanden gør vi med dem? -De har noget vi skal bruge.
-Hvad? -Noget, der kan stoppe Rasmus.
Det kan stoppe Apollon.
Du har noget af det her, ikke?
[Simone] Hvad?
-Giv mig det. -Nej.
[råber] Hold kæft!
[gevær rasler]
[skvulpelyd]
[far] De må ikke se det.
-[far] Daniel. -[Daniel] Denne vej.
[på svensk] Op.
[biplyd]
-[apparat bipper] -[Sten, på svensk] Det er Olivia.
Hun er ved at dø af kræft, ikke sandt?
Fjerde stadie. Det er et spørgsmål om uger.
[Sten] Hun overlever ikke.
[mand] Kun hvis der sker mirakler.
[Sten] Hørte du det, Rasmus?
Vi skal lave et mirakel. Vi skal give Olivia virussen.
[fnyser] Nu er det her jo kun en teori.
Vi ved ikke, hvad der fungerer i praksis. Vi må lave flere forsøg først.
-Ja, og det gør vi også på Olivia. -[apparat bipper]
[Fie] Og det kan hun dø af.
[Olivia] Jeg er allerede død.
Hvis det ikke virker, så er jeg død alligevel.
[biplyd fortsætter]
[Olivia] Jeg er ikke bange.
Vi skal redde liv, Rasmus.
Hvad så, hvis det fungerer med Olivia?
Hvad er så næste skridt?
Så fortsætter vi på mig.
Så er det min tur til at få virussen.
[dramatisk baggrundsmusik]
[biplyd fortsætter]
[fniser]
[vandet løber]
Hvem står du og spiller stor overfor?
Ikke nogen.
Det er lige meget.
Nej, lad nu være. Sig det.
[Simone sukker]
Jeg tænkte bare.
Hvad tænkte du på?
Synes du, jeg ligner far?
Ja, lidt.
Hvordan?
I har det samme smil.
Smilte han nogensinde?
Jeg er stærkere end ham.
Det er lige meget, hvem du ligner.
Det vigtige er, hvem du er.
Hvem er jeg så?
Du er min lillebror.
Det vil du altid være.
Jeg vil altid elske dig uanset hvad.
[apparater bipper]
[Simone] Vi kan ikke komme igennem.
Hvor meget skal jeg bruge? Er det bare én dråbe?
-Ja. -Vi kan ikke gøre det her. Ikke nu.
-Vi ved ikke, om de kan se os. -Hvordan kommer vi så igennem?
Altså, der er jo ingen.
[flasken klirrer]
[hvislen over baggrundsmusik]
Hvad fanden?
Det kommer fra en blomst.
En, som de har.
En blomst?
En blomst.
-Den dræber virussen. -[Jean] Okay.
Så det, der virker, er...
...saft fra en blomst?
Det er naturen, Jean. Jeg laver ikke reglerne.
Nej, men du siger det.
-Ikke? -Du kan jo selv se det.
Nice nok.
[Kira på svensk] Vil du bruge det på Rasmus?
-Altså... -[Jean] Har I prøvet det på nogen levende?
Nej.
-Hvordan ved I så, det virker. -[Simone] Jeg forstår det heller ikke.
-Jeg har aldrig set noget lignende. -Nej, men...
Hvis det virker på virussen, så virker det måske også på ham.
Rasmus er virus.
[Rasmus] Sten vil have, jeg skal give ham virus.
[Sarah] Virkelig?
[Rasmus] Det skal ikke være Sten, men Martin.
[Sarah] Hvorfor Martin?
[Rasmus] Jeg stoler på ham.
Hvorfor?
Fordi jeg kender ham.
Hvad siger Sten til alt det her?
Du har ikke sagt det til ham.
[sukker]
-Du er bange for ham. -Nej, jeg er ikke bange.
Det er du da.
Han kan intet gøre dig.
Hvis du vil noget, så fortæller du ham det.
Hvis Martin skal være før ham, så er det sådan, det er.
Hvad, hvis han ikke vil acceptere det?
Så slår du ham ihjel.
Det er dig, der bestemmer.
Dig og mig.
[Patrick] Hvorfor gør du det?
Er der andre muligheder?
Hvad har Rasmus truet dig med?
Han har ikke truet mig med noget.
Jeg gør det af egen fri vilje.
Er det på grund af Simone?
Du sagde det jo selv...
Hun er død.
[trackeren bipper]
Giver du bare op nu?
[hologram snurrer]
[Martin] Ja, jeg giver op.
[baggrundsmusik: "Empty Note"]
[flod risler]
[Jean] Hun klarer den altid.
Har du tænkt over det?
[fodtrin på bro]
Hun er ligesom en korkprop.
[bladene hvisler]
Hun kommer altid tilbage.
Hvad med os?
[på svensk] En boomerang.
En hvad?
Det er en boomerang, der altid kommer tilbage.
Ikke en korkprop. Den flyder bare.
Uanset hvad hun er, så er vi det ikke.
Vi kommer ikke tilbage.
Vi dør.
Alle dør.
Undtagen hende.
Stop med at have ondt af dig selv.
-Hvad mener du? -Stop med at have ondt af dig selv.
Det har du hele tiden. Det er nok.
Jeg har ikke ondt af mig selv.
Du tror, at hele verden er imod dig. At det kun er dig, der er påvirket.
-Ikke sandt? -Ja.
Ved du, hvor stort et ego man skal have for at tænke sådan?
Der er så mange, der er døde, og så skal vi have mest ondt af dig.
[våbnet rasler]
Undskyld.
Hvad skal jeg gøre?
Stop med at have ondt af dig selv.
Kom.
Af sted.
[Patrick] Skal vi smide den ud?
Det er, som om at så længe vi har den her, så er Simone stadig i live.
Ja, men det er hun ikke.
[sukker]
Ødelæg den.
-Er du sikker? -Ja.
Gør det.
Okay.
[dør hvisler]
I skal komme med os.
-Nu. -Allerede?
Ja, det er fint.
[koppen klirrer]
[Patrick] Skal han i laboratoriet?
Er Rasmus der?
Hvad fanden foregår der, mand?
[kvinde] I skal herind.
Hvad fanden tænker de på?
Nu har de låst os inde igen.
[dør hvisler]
Jeg skal tale med dig.
[Sten på svensk] Rasmus!
Jeg vidste, at du ville komme.
Sæt dig, og lad os tale lidt.
Sæt dig.
Jeg forstår din frustration.
Jeg havde det på samme måde.
Jeg ville gøre verden til et bedre sted.
Så jeg skabte regnen.
Jeg ville redde verden.
Jeg ville have, at dem, der så mig, skulle sige:
"Se på ham der.
Der er han.
Ham, der reddede os alle sammen."
Men sådan blev det ikke.
Jeg skabte død i stedet for liv.
Men...
Jeg skabte også dig.
Det var min far.
Nej, din far var blot en lille del af det hele.
Du er helt og holdent mit værk.
Nu forstår jeg omsider, hvad du er.
Og hvorfor du er til.
Alle de fremskridt, mennesker gør, handler blot om én ting.
Frygten for at dø.
Frygten for at svinde ind i det tomrum, vi nu engang kom fra.
Du er helt og holdent et produkt af min frygt for at blive glemt.
Du er også bange for at blive efterladt og glemt.
Og alligevel er du kommet til mig i dag
for at fortælle mig, at verden skal glemme mig.
Det skal være Martin.
Du vil ikke give mig den.
Nej.
Det skal være Martin.
Vi har altid vidst, at virussen ikke har nogen naturlige fjender.
At intet kan dræbe den.
Men vi ved også, at den reagerer kraftigere på nogle elementer end andre.
Du ved, at et af elementerne er ild.
[hologrammet hvisler]
Det bånd,
du og Sarah har,
er unikt.
Gør hende ikke fortræd.
Det, hun føler, kan du også føle.
[Sarah skriger]
Hvis du vælger ikke at gøre det her med mig,
så må jeg holde dig i kort snor.
[skriger]
[Rasmus] Stop!
[jamrer]
[sagte] Du bestemmer ikke her.
[stønner i smerte]
Jeg har skabt dig.
Du er helt og holdent min.
[fuglesang]
[skridt i baggrunden]
[Daniel] Det er her.
[råber] Far. Daniel.
Hvad sker der?
Luna, stop, stop.
-Løb tilbage til mor. -[på svensk] Nej. Hun bliver.
Kan vi ikke være sammen? Hun er kun et barn.
I kan være i vognen.
Vi holder øje med dem der.
Kom.
Gå nu.
[Sten på svensk] Sarah har det fint.
Der sker hende ikke noget, så længe du gør, som jeg siger.
Hvad er status?
[kvinde i samtaleanlæg] Vi nedbryder Olivias immunforsvar til nulpunktet.
Jeg gør en sprøjte klar, og så er idéen, at vi skal tage den fra dig.
Så vi skal have klargjort dig...
[Sten på svensk] Han gør det.
Rasmus skal give hende virussen.
[Fie] Så kan vi ikke kontrollere det.
[Sten på svensk] Det handler ikke om det, men om hvad der fungerede første gang.
Det var sådan, Sarah fik den.
Han skal give hende den.
[Simone] Hør her. Vi vil ikke tage blomsten.
Vi tager kun det, vi skal bruge.
-Hvordan får jeg væsken ud? -Man tager...
Du fortæller hende ikke noget.
De er fulgt efter os. Hvis de kommer, slår de os ihjel.
-Hvem? -Kunne de have fulgt efter os?
-Hvad er det, I snakker om? -[på svensk] Han er fuld af lort.
[fuglesang]
Vis os, hvordan I gør det.
Jeg har brug for væsken til min bror.
Daniel?
Kom.
Daniel, nej.
Daniel.
Gå ind til de andre.
[skridt]
[smækker døren hårdt]
[far] De går derover.
[mor] Hvad er meningen?
Hvis vi gør modstand, vil du skyde os?
[fuglesang udenfor]
Noget i den retning.
Du ligner ikke en, der kan skyde nogen.
Det kan jeg altså godt.
-Har du nogensinde gjort det? -[Jean] Ja.
Hvorfor?
Jeg gider ikke at snakke om det.
[døren åbnes]
[mor hvisker] Der sker intet.
[monoton lyd fra apparat]
[kvinde] Immunforsvaret er nulstillet.
Hun er døende.
[på svensk] Giv hende virussen.
[Sten] Gør det.
Jeg vil ikke.
[Sten] Jo.
Det vil du vist.
Nej.
Jeg slår ikke flere ihjel.
[flammekaster suser]
[Sarah skriger]
[jamrer]
[skriger]
[råber] Stop!
[Sarah skriger]
Rasmus...
Jeg gør det ikke for at skade dig.
Det er det rigtige at gøre.
For Olivia.
For os alle.
Gør det.
[hvislende lyd]
[briks rasler]
[Rasmus gisper]
[kvinde] Hvad så nu?
Nu venter vi.
[hul lyd fra pladen]
[dryplyde]
[Kira på svensk] Den er...
Smuk.
Og farlig.
[Kira] Hvor farlig?
[Daniel] Den kan ikke lide, at vi tapper.
Den gør modstand.
[Kira fniser]
Hvor farlig kan en blomst være?
Den kan slå dig ihjel.
Den kan slå os alle ihjel. Den har sit eget forsvarssystem.
Hold jer i baggrunden.
Jeg skal virkelig passe på.
Jeg må ikke røre støvfangene eller bladene.
Okay.
[Daniel hvisker] Så.
-[blade klapper] -[Daniel gisper]
[Daniel] Pis.
-[Simone] Hvad så? -Jeg kom til at røre den.
Den reagerede.
[blade knaser]
[Daniel] Okay, vent.
Jeg tror, den er okay.
Jeg prøver igen.
[sagte] Kom så.
[monoton piben fra apparat]
Hun er død.
[på svensk] Vi prøver i morgen.
Med et nyt emne.
Nej, det gør vi ikke.
[Sten] Det kunne være værre.
Det kunne have været din ven Martin.
-Hvorfor virker det ikke, Fie? -Jeg ved det ikke.
Måske var dosis for høj, eller...
Vent lidt.
Rasmus.
Se.
[hvisker] Hej.
[Olivia stønner]
[hæst] Hvad sker der?
[sagte] Rasmus?
[hvislende lyd]
[ler]
[Sten på svensk] Nu giver du mig den.
Nu er det din tur til at give det tilbage, som jeg gav dig.
[Fie] Rasmus?
Hey...
Hvad sker der?
[Fie] Rasmus?
[Sten] Hvad?
Rasmus? Hey!
-[Fie] Han kan ikke miste kontrollen. -Ud med ham.
-[Sten] Ud. -Jeg skal ud.
[Rasmus stønner]
[dør hvisler]
[kvinde] Du er nødt til at vente. Tag det roligt.
[gisper]
[kvinde] Bare tag det helt roligt.
Hvor er Martin?
-Sig det nu, eller jeg slår dig ihjel. -Men...
[Rasmus sukker]
[på svensk] Skal vi hjælpe?
[Daniel] Nej, bliv der.
[Simone] Kom nu.
[fuglesang]
-[Simone] Hvor mange glas har du nu? -Jeg har fire glas nu.
-Et sidste glas. -Simone, jeg kan ikke...
Vi skal bruge flere glas.
Et sidste, så går vi.
Okay.
Okay, et sidste glas.
[dryplyde]
Fuck.
[Daniel råber] Ud. Ud.
Ud. Løb!
[små svup fra blomst]
[Daniel råber] Ud! Løb.
[sus fra blomst]
[højt brag]
[høje brag]
[kliklyd]
[fuglesang]
[fløjtesignal i det fjerne]
[lyden tager til]
Hvad skal du?
[fløjtesignal]
[Jean] Kom tilbage her.
Hallo.
-Hvad sker der? -[far] De er derude. Jeg kan høre dem.
[fløjtesignal tager til]
Far.
[hvisker] Nej, Luna.
[fløjtesignal]
[hult bang]
-[far råber] Skyd. -Jeg kan ikke se dem.
[pil suser]
[far] Skyd nu!
[pil suser]
[Jean] Hvor er de?
[sus og brag fra pile]
[far] Skyd.
[brag fra pil]
[Simone] Hej.
-Er du okay? -[Kira] Ja.
-Hvor mange glas fik vi? -[Daniel] Fire, tror jeg.
Det må være nok for nu.
-Må jeg se? -Ja.
[skud fra maskingevær]
[Simone gisper]
[Daniel råber] Far!
Mor.
[far stønner]
Far. Hvad er der sket?
Luna.
-Mor. -[far jamrer]
-[Simone] Hvad er der sket? -De har fundet os.
-[Kira] Jean! -Ja.
-[på svensk] Var det dig, der skød? -Ja.
Jeg ved ikke, hvor mange der er, men de gemmer sig.
Kan du hjælpe ham med pilen? I skal væk herfra.
Ja, vi skal tilbage til huset.
-Hvad skal jeg gøre? -Bare træk pilen ud. Langsomt.
Vi skal over i huset nu. Vi er i sikkerhed der. Vi skal væk.
Luna.
-Far? -Ja.
Okay.
[Kira] Skynd jer tilbage. Jeg afsikrer området.
[far jamrer]
[råb]
Hvad sagde du?
Ikke noget.
[højt brag]
Hvad fanden?
-[smerteskrig] -[brag]
[Rasmus er forpustet]
-Hvad fanden sker der? -De har Sarah. Vi skal finde hende.
De torturerer hende.
-Hvad skal vi gøre? -Bare skynd jer, okay?
-Hvor er hun henne? -Det ved jeg ikke. Find hende. Kom.
[sukker]
-Tak. -Værsgo.
Klar?
Ja.
[Sten på svensk] ...med virus.
[Sten] Går det bedre?
Ja.
Vi går i gang om lidt.
Ja, jeg er klar.
[tung vejrtrækning]
[lyd af skridt]
[kvindeskrig]
[hulken]
[gråd]
[hulker]
[i smerte] Nej, vent.
Okay, vi venter.
-Daniel. -Ja.
[far skriger]
-[Simone] Luk såret. -[Daniel] Ja.
-Stop blodet. -Ja.
[far gisper]
[Simone] Pres hårdere.
-Vi skal have renset såret også. -Ja.
-[Daniel] Er du der? -[ør] Ja, ja.
[på svensk] Simone. Det er bare børn.
-[stønner] Hvor er de nu? -De er væk.
[far gisper]
De kommer tilbage.
Ti nu bare stille.
-Du skulle have slået dem ihjel. -[vredt] Det er jo børn.
De kommer tilbage.
Hun skulle have slået dem ihjel.
[Daniel tysser]
Hey.
[Kira hvisker] Det var børn.
[Sten på svensk] Vi er snart klar.
Så snart jeg er nulstillet, kan vi gå i gang.
Hvor lang tid går der?
Der er en time tilbage.
Det tager åbenbart kun en time
at nedbryde fysikken,
som vi bruger hele livet på at opbygge.
Det er nærmest Jesusagtigt.
For at genopstå skal vi først dø.
Rasmus.
Kom.
Uanset...
...hvad du tænker lige nu...
...så vil jeg altid elske dig.
Som om du var min egen søn.
[Rasmus] Jeg tror ikke, du elsker mig.
Rasmus.
Jeg tror, du elsker idéen om mig.
Idéen om, hvad du kan blive.
Hvad vi kan blive.
Om at du gerne vil leve evigt.
-[svageligt] Rasmus, hør på mig. -Jeg tror ikke, du skal leve evigt.
[Sten] Vent. Hvad har du gjort?
-[biplyd] -[Sten gisper]
Kom. Rolig.
Du kan ikke gøre noget.
Bare læg dig ned.
[sagte] Hvad vil du?
[Sten sukker]
Jeg opfylder dit ønske.
[Sten gisper]
-Du får din vilje. -Jeg er ikke klar. Det er for tidligt.
Du må ikke.
[Rasmus tysser]
-[græder] Jeg elsker dig. Mit livsværk. -Stop.
Tag det roligt.
Du skal ikke være bange.
[hvislende lyd]
[hvislen tager til]
[briksen klaprer]
Det er slut nu.
Det er først lige begyndt.
Det er her, du er.
Mm.
[fuglesang]
-Må jeg sætte mig ind? -Mm.
Hvad er der med dig?
Er du ked af det?
Lidt måske.
Har du mistet nogen?
[sagte] Ja.
Du skal ikke være ked af det.
Det går over igen.
Hvad ved du om det?
Jeg har også mistet nogen, jeg godt kunne lide.
Dodo. Min hund.
Den døde lige før regnen.
Var I kærester?
Man kan ikke være kærester med en hund.
Jo, det kan man godt.
Det er ulovligt, men altså...
Ingen følger reglerne alligevel.
[trist] Vel?
Du ser meget rarere ud, når du smiler.
Det føles også meget bedre.
Så skal du da bare blive ved med det.
Okay.
[Kira på svensk] Vi skal vel sove her.
-Du synes ikke, det er en god idé. -Nej, men det er bare...
Hvorfor sætter vi alt på hold for at beskytte dem?
Det er en familie.
Så lad os afsikre området, og så smutter vi i morgen.
[skridt]
[sagte] Ja.
[på svensk] Hvis du da ikke har noget imod det.
Hej.
Har du et øjeblik?
Ja.
[fuglesang]
Ja, okay. Jeg går.
-Jeg kommer om lidt. -[hvisker] Ja.
Hvad så?
Her.
Den blev våd, men...
Nu virker den.
Måske er der andre, du gerne vil findes af.
Jeg håber, du finder dem, du leder efter.
Men...
[kæden rasler]
[biplyd]
[Martin] Er han død?
Ja.
[Martin fnyser]
Og nu er det mig, der skal have virussen.
[Martin sukker]
Behøver det at være nu?
Hvorfor ikke nu?
Fordi vi bør monitorere Olivia
og se, hvordan hendes krop reagerer først.
[Rasmus] Olivia har det fint.
[Fie] Vi aner ikke, hvad der vil ske.
Hvad skulle der ske?
Hvorfor har du så travlt?
Martin?
Jeg er klar.
[vand skvulper]
Tror du, at de ved, hvor jeg er?
[på svensk] Hvis de lever.
Du er altid så optimistisk.
Jeg er realist.
Det burde du også være.
[Luna] Må jeg gå med jer?
Hej.
Jeg synes ikke, du skal være her.
-Hun må vel gerne være hos os, ikke? -[Simone] Hendes far går amok.
[vandet skvulper]
-Luna, skynd dig tilbage. -Jeg vil hellere med jer.
Ja, men det bliver ikke sjovt for dig, hvis du bliver her.
Du skal være hos din familie. Vi kommer snart tilbage.
-Fint. -Jeg er ked af det.
[Kira] Kender hun vejen?
Ja.
-Martin, det er Olivia. -Hej.
Hvordan føles det?
Det er mærkeligt.
Man kan mærke det hele.
Mærke det hele?
Virussen.
Rasmus.
Måske også Sarah.
Det er som at være en del af noget.
Noget større.
[Olivia fniser]
Det lyder vildt.
Det er det også.
Men det er rart.
Er det sjovt?
[hvisker] Ja.
[sagte] Nej.
Lidt.
Tak, Olivia.
[dør bipper og hvisler]
Hvordan har du det?
Det ved jeg sgu ikke helt.
Du havde ikke gjort det, hvis Simone stadig var i live.
[sagte] Nej.
Du elskede hende.
Ja.
Jeg ville ønske, hun stadig var her.
[sagte] Også mig.
Hvad så?
Martin får immunnedsættende medicin, og så er han klar til at få virussen.
-Okay, så vi fortsætter bare. -[biplyd]
-Vi ved det ikke...
Er det dig, der bipper?
Bipper?
Prøv og hør...
[biplyd]
[tracker bipper]
[tracker snurrer og bipper]
Fuck.
Hun er i live.
[knitren]
-[far] Der var de. -[Simone] Vi så ikke nogen.
[Kira på svensk] De er væk.
Tak.
Sover Luna?
-Var hun ikke med jer? -[ler] Sjovt...
Nej, seriøst. Hun gik efter jer.
[Simone] Jeg sagde... hun skulle gå tilbage.
Hvornår sagde du det?
Jamen...
Hun er væk.
[kalder] Luna!
[mor] Luna!
Luna!
[Simone] Er hun ikke her?
Hvad mener du?
[far] Luna!
[baggrundsmusik]
Martin.
Martin, for helvede.
[Martin skriger]
[titelmelodi]
Tekster af: Kim Widt Nielsen