EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
[tordenskrald]
[Simone] Alting plejede at være så normalt.
Så forudsigeligt.
Så kedeligt.
[svensk] Markus, jeg sagde, du skulle vente ved indgangen.
Undskyld.
Du skal hjem til far nu.
[Simone] Vi vidste, hvad vi skulle, for vi vidste, hvad livet bestod af.
[svensk] Hallo.
Ja, jeg er på vej.
[Simone] De samme skænderier.
De samme kys.
De samme følelser af at kunne alt og ikke være i stand til noget.
[svensk] Hør her, Jonas. Jeg har faktisk også et liv.
[Simone] Vi bildte os ind, at vi kunne gøre en forskel i verden.
At når vi blev voksne, så skulle vores liv betyde mere.
Så skulle vi ændre noget. Gøre livet vigtigt og få noget ud af det.
Det var det, der var målet.
At gøre en forskel.
[svensk] Undskyld. Jeg så dig ikke. Det var min skyld.
-[mand] Tænk dig om med et barn i bilen. -[svensk] Jeg er ked af det.
-[mand] Jeg dyttede og alt muligt. -[svensk] Jeg så dig ikke i spejlet.
[mand] Så tænk dig dog om, når du har din søn siddende bagi.
[Simone] Men så kom regnen.
Og der var ikke noget, vi kunne gøre.
[tordenskrald]
Du ved ikke, hvad du har, før det hele er væk.
[dramatisk musik]
Vi kunne intet gøre, da alle andre døde, men vi må gøre noget nu.
Vi er nødt til at finde en måde at redde verden på.
Vi er spærret inde i en karantænezone med dem, der ødelagde alt.
Min bror er nøglen til det hele. Jeg skal bare overleve.
Vi er på flugt uden nogen steder at flygte hen.
-[Jean] Kør! -[Patrick] Jeg kører!
[Lea] Slap af.
Er de efter os?
-[Simone] De er lige bag os. -[Martin] Hurtigere! De slår os ihjel.
[Jean] Hvad skete der?
-Mine briller. -[Lea] Slap af.
Der kommer en mere.
-Kom nu! -Den kan ikke trække mere.
Skær dem af.
Skær dem af, for fanden!
Kør, Patrick!
Fuck!
-Drej! -Drej!
[Martin] Der er broen. Øresundsbroen.
[Martin] Vi klarer den.
Brems!
[engelsk] Hent drengen.
[engelsk] Ud nu.
[engelsk] Få dem ud.
[engelsk] Hold dem.
[engelsk] Stå stille.
[svensk] Frederik, bliv. Det er Stens ordre.
[Frederik] To minutter.
-Glem det, du får ham ikke. -Du forstår ikke.
Du ville skyde Rasmus. Du skød Martin. Du skal ikke sige noget.
Hvis det her ikke bliver stoppet, men slipper ud af zonen, så dør alle.
Du sagde, at du kunne redde ham.
-Der er ikke mere end 12 vagter. -Har du set ham?
[engelsk] Luk, og stå stille.
-I lavede regnen, psykopat. -Simone.
Du skal høre efter.
Her. Tag den.
Det er koordinater.
-[svensk] Så er det nok! Vi har ordrer. -Find dem.
-[svensk] For sidste gang... -Hvem?
De kan dræbe virussen uden at dræbe Rasmus. Ingen andre kan.
-Hvis ikke de kan... -[svensk] Sidste advarsel.
...så slå ham ihjel.
[geværskud]
[Simone gisper]
[Rasmus] Simone.
-[svensk] I kommer med os. -Simone.
[engelsk] Virussen. Tilbage. Tilbage!
Ind i bilen!
[Martin] Kom nu. Ind.
Simone, ind i bilen nu.
Kom nu, Jean.
Ja.
[Jean] Kør.
[svensk] Følg efter!
-[Jean] Hvordan kom du væk? -[Rasmus] Jeg ved det ikke.
-Når jeg bremser, løber I ind i skoven. -Hvad med dig?
-Jeg finder jer. Klar? -Ja, det tror jeg.
[Martin] Tre, to, en...
[Martin] Kom nu!
Kom nu.
[Patrick] Bare løb. Hurtigere.
[Patrick] Hurtigere, for helvede.
-Martin! -[Martin] Kommer!
-[Sten] Hvordan flygtede de? -[Kira] Han smittede delingen.
-[Kira] Vi mistede halvdelen af mændene. -[Sten] Hvordan er det muligt?
Der er noget galt med drengen. Virussen har overtaget hans immunforsvar.
[svensk] Forstår du det? Vi kan ikke kontrollere virussen mere.
Hvis vi ikke får fat i ham, dør vi alle.
[Sten] Han skal fanges, før han lærer at styre det.
Okay, stop.
Det er en af de gamle kontrolposter, som forsvaret satte op.
Måske kan vi finde forsyninger der.
Okay.
-[Martin] Mon de har efterladt noget? -Kom, Jean.
[Lea] Vi skal have fart på, før Apollon finder os.
[lyd af dør, der åbnes]
Hej. Er du okay?
-Jeg føler ingenting. -Jeg er også pissevred.
Vi er nødt til at huske, at han prøvede at hjælpe os, ikke?
Han prøvede at slå mig ihjel, og han efterlod os i en bunker i seks år.
-Jeg fatter ikke, du kan græde over ham. -Det er ikke ham, jeg græder over.
Det er jo dig!
Far har sagt, hvor vi kan få hjælp. Hvis vi ikke adlyder, er du død.
Det kan godt være, at du er pissevred.
Men du får fandeme ikke lov at dø. Okay?
-Der er ikke nogen, der vil mig. -Jeg vil dig.
Du skal ikke dø.
[apparat bipper]
[Simone] Jeg er ikke så god til det som dig.
Jeg kan tegne en elefant.
Skal jeg tegne dig?
Okay.
Så tegner jeg dig.
[Frederik] Klar?
Jeg injicerer 100 milligram nu og 100 igen om en time.
Virussen aktiveres inden for fem minutter.
Vi burde se resultater om ti.
Nej, jeg gør det ikke på hospitalet.
De vil ikke tillade det.
Det er for farligt.
Ja, vi viser dem resultatet.
Hvis det virker.
[Simone] Far har været væk i seks år.
Og nu er han... Nu er han død.
Rasmus hader ham.
Jeg ved det ikke.
Alt det lort, han har gjort ved jer.
Hvordan skal du reagere på det?
[hvisker] Ja.
Simones fars koordinater fører til Roskilde, hvor nogen kan hjælpe.
Vi er langt væk fra Apollon og tæt på Sverige.
[Martin] Vi går til nærmeste havneby, finder et skib og sejler til Køge Bugt.
Vi går op til Roskilde. Der er 15-16 km.
[Simone] Det er langt ude med de koordinater.
Denne her vej.
[Simone] Det er vores eneste håb.
Kan vi holde en pause? Jeg skal lige tisse.
Ja. Skynd dig.
Kom her, og se. Kom lige.
-Hvad så, Jean? -Kom nu.
Hvad?
-[Simone] Hvad fanden? -[Jean] Det er sygt.
-Hvad fanden er det? -Vi går uden om det der, ikke?
Jo, vi går tilbage igen.
[Lea] Okay.
Rasmus. Hvad laver du?
-Kom. -Ja.
-[Martin] Jeg tror, det er hernede ad. -Cool.
-Lea, Jean, kom. -Vi kommer.
Vil du derind?
Vi skal skynde os.
-[mand] Det starter herovre. -[kvinde] Vi tager prøver.
[kvinde] Det så vi også før.
Det er vist dem.
[kvinde] Præcis.
Hvis vi så tager prøverne...
Vi leder efter nogen, der skulle kunne hjælpe os.
Det er ikke os. I skal ikke komme nærmere.
Det er ikke jer?
I skal blive der. Hvis I rører ved det, dør I.
Hør nu her. I skal ikke være her.
-[kvinde] Området er kontamineret. -Kontamineret?
[kvinde] Ja.
-[Martin] Hvem er I? -[kvinde] I vil ikke vide det.
[kvinde] Vi sikrer området og går hver sin vej.
Vi har fået de her koordinater. Nogen her skulle kunne hjælpe os.
Det der er ikke os. Jeg ved ikke, hvor det er.
Hør nu. Det er ikke os. Er I søde at fjerne jer?
[lyd af gryde på stengulv]
Undskyld.
[lyd af gryde på stengulv]
Jean, lad det ligge.
Undskyld.
-[mand] Vi har, hvad vi skal bruge. -Godt. Giv mig prøverne.
Nulstiller du?
-Jamen så siger vi tak. -Skidegodt, mand.
Vi kan da ikke bare gå. Måske kan de hjælpe Rasmus.
[Patrick] Rasmus.
[Simone] Rasmus, hvad sker der?
[Martin] Hvad sker der?
[Martin] Rasmus!
Sluk ilden!
-Sluk ilden! -Vi kan ikke.
Gør, hvad han siger!
-Sluk så ilden! -Vi kan ikke. Få ham væk.
[Martin] Okay, så hjælp.
Det giver ingen mening. Hvordan kan han være smittet uden at være død?
Det er han, og han har brug for hjælp.
-Hvorfor har han dragten på? -[Simone] Vi er flygtet fra Apollon.
Min far sagde, at vi skulle finde nogen her, og det må være jer.
-Og hvem er din far? -Frederik Andersen.
-Biokemiker Frederik Andersen? -Ja.
Det giver ingen mening.
Hans børn døde i en ulykke, før vi fik undersøgt sønnen med virussen.
Det var så mig.
Så han er patient nul?
Vi må tage dem med til basen.
Hvad sker der?
Det er Fie og Anders.
-Hej. -[Martin] De kan hjælpe os.
[Fie] Vi prøver at finde en måde at stoppe virussen.
[Fie] Basen har, hvad vi har brug for. Vi er i sikkerhed for Apollon.
-[Simone] Kan I beskytte min bror? -[Fie] Ja.
-[Patrick] Venter vi på Rasmus udenfor? -[Martin] Stop. Vi bliver sammen.
[porten piber]
Kan vi stole på dem her?
Jeg kan ikke lide det her.
Bare vær på vagt, ikke?
[mand] Hvad har du gang i, Fie? Du må ikke tage nogen med ind.
[mand] Vi har en sikkerhedsprocedure.
Jakob, du skal scanne dem, før du siger mere.
-Luk øjnene. -Hvorfor?
[Fie] Bare luk dem.
[alarmlyd fra scanner]
[Jakob] Han er inficeret og burde være død.
Ja, og det er ikke en forsinket reaktion.
-Han er patient zero. -[Jakob] Få ham på laboratoriet.
[Jakob] Omgående.
Hold nu kæft.
[Patrick] What the fuck, mand? Det ligner jo Mad Max, det der.
Tager du lige dem med på lageret?
Rasmus, hvis du bare kommer med mig.
Hvis I skal noget med ham, så skal jeg med.
Helt i orden.
Jakob.
Det er Simone og Rasmus.
Velkommen.
Tak.
Vi skal have taget vævsprøver.
Vi starter med en blodprøve.
Simone, du kan følge med fra observationsrummet.
-Fie. -Javel, kaptajn.
[biplyd fra kodelås]
Okay, op med ærmet. Ned med armen.
[Anders] I kan vente her...
Kan vi få at vide, hvor vi er, før vi begynder at føle os hjemme?
-Jo, hvad vil du vide? -Hvordan har Apollon ikke opdaget jer?
Okay, følg med mig.
Hvor længe har du haft det sådan?
Det ved jeg ikke.
Du har haft det, siden du var ti?
[Anders] Vi arbejdede for Apollon, men stak af, da de slog folk ihjel.
Vi har prøvet at stoppe virussen, men Apollon bliver ved med at jagte os.
Basen her har et elektronisk skjold, som gør os usynlige over for Apollon.
Det står deroppe og jammer deres droner.
Vi kan gøre, hvad fanden vi vil, uden at Apollon kan holde øje med os.
-Har I selv bygget det? -Nej.
Det samme gælder faktisk solcellerne og alle vindturbinerne, som driver stedet.
Det var her, da vi kom, og vi har brugt det lige siden.
-Det var her bare? -Ja, det var her bare.
Det var da virkelig belejligt.
-[Jakob] Hvordan føles det? -Jeg ved det ikke.
Det føles underligt.
Som om det hele koger.
Det er som at have feber, men det er ikke bare det.
Jeg brænder.
Det vil ud.
Ud?
Ja, som om der er noget...
...som om noget gerne vil ud.
Jeg har vist smittet nogen.
-Jeg vil gerne have det ud. -Skal vi så ikke se, om vi kan få det?
Jo.
[Fie] Hvad er jeres historie egentlig?
Uha, den er lang.
Har du en kort version?
Omklædningsrum. I kan bare vælge en seng. Som I kan se, er her masser af plads.
-[Lea] Hvor mange er I? -Vi var 80.
Nu er vi kun 12 tilbage.
Her har vi lagerrummet, og der er tøj. Så kan I bare gå amok.
Rene håndklæder og alt, hvad I har brug for.
[Anders] Okay.
-Så vi... vi venter bare her? -Ja. Vi skal nok hente jer.
-[Lea] Kan vi tage, hvad vi vil have? -Ja, vi har masser.
-Så kan du også finde lidt til kæresten. -Ja.
-Hvad? Hvad sagde du? -Det kunne være, hun havde brug for det.
-Vi er ikke kærester. -Overhovedet ikke.
Nu skal du se her.
Vi er desværre løbet tør for Spiderman-plaster.
-Patrick. -Ja.
Hør her.
Dørene er låst med gamle kasselåse,
som vi nemt kan sparke op, hvis vi bliver spærret inde.
Jeg har ikke set nogen våben her, så jeg tror ikke, at der er nogen.
Kameraerne virker ikke, som om de er sat til.
Prøv at se den. Slap nu af, de er skidesøde.
-Var det ikke dig, der var nervøs? -Jo, det var det, men så så jeg den her.
Den her. Er den ikke fed?
-Du er en guldfisk. Det ved du godt, ikke? -Hold kæft med det pis.
Det var da meget sjovt.
-Hvad var sjovt? -Det der med, at vi var kærester.
-Vi er jo ikke kærester, Jean. -Nå nej, men...
Så er der midlertidigt svar på segmenteringen.
-Og hvad så? Kan I hjælpe ham? -Ja. det tror jeg godt, vi kan.
Vi mangler stadig en del prøver, men ja.
Du må godt gå ind til ham.
-Sådan ser virussen ud inden i mig. -[Simone] Alt det der?
Ja, måske. Jeg tror ikke, at de ved det endnu.
Vi skal tage nogle flere prøver.
-Jeg ved godt, at du hader det her. -Jeg føler mig som en forsøgsrotte.
Men det er du ikke. De siger, de kan hjælpe dig.
Prøv at høre her. Vi passer på hinanden.
Du bliver rask.
-Hvad har du tænkt dig at gøre nu? -Jeg tager en rygmarvsbiopsi.
-Som man kan dø af som smittet. -Uanset hvad, så får vi virussen ud.
Det kan vi ikke. Ikke før vi ved, hvordan han reagerer.
Vi har ikke tid. Jeg er villig til at løbe risikoen for at få virus ud i ren form.
Har du tænkt dig at informere dem om risikoen?
-De skal ikke gøres unødigt bekymret. -Unødigt? Han er vores ansvar.
Vi har ansvaret for dem, vi kan redde, hvis vi finder en vaccine.
Du bestemmer, hvem der dør, og hvem der skal reddes?
-Den beslutning er jeg klar til at tage. -Det vil jeg ikke være en del af.
-Vi har fået gæster? -Nå. Du følger sgu da med.
-Det er nogen, der har brug for hjælp. -Vi lukker da aldrig nogen ind.
Nej, men det gjorde vi så alligevel.
Hvad...?
-Er du lidt sur på Fie igen eller...? -Luk røven.
-Jeg fatter ikke, at I knalder. -Skruer vi lige ned for sladderpressen?
Du er min søster. Du er ikke min mor.
-Så du synes måske, hun er lidt sød? -Fuck nu af.
Er der noget, du har brug for?
-Jeg vil bare gerne snart ud. -Vi arbejder på det.
Der er en dreng med i gruppen. Han kan noget.
-Måske kan vi få dig ud herfra. -Mener du det?
Du skal ikke glæde dig for tidligt, men det er det her, vi har ventet på.
Vi tester ham i aften. Vi finder en kur, og så skal vi to væk herfra.
-Jeg vil gerne se ham. -Nej. Jeg giver dig besked senere.
Ja.
[Fie] Vi ved, at virussen går i symbiose med sin vært.
Vi ved, at der er forbindelse mellem inficerede organismer.
Derfor følte din bror smerte, da vi stak ild på træet.
Alle studier har været på dyr, så vi kan ikke bruge dem til noget.
Men nu har vi et menneske, så vi må prøve og se, hvad der virker.
Ja.
[Simone] Det, der sker med træerne...
Vi ved ikke alt om det endnu, men vi ved, at det spreder sig.
Hvis vi ikke udsletter det, så ender det med at udslette os.
Jeg må hellere finde de andre. De vil nok gerne vide, hvad der foregår.
[de andre ler og pjatter]
[Martin] Så tager jeg bare lige dem her helt op. På den her måde.
Hej.
-[Martin] Hvordan har Rasmus det? -Øh, jamen...
Fint, tror jeg. De skal tage en masse prøver på ham.
Jeg ville bare sige det, hvis I var bekymrede.
Simone.
-Undskyld. Selvfølgelig er vi bekymrede. -Hvad er der?
Martin, I hyggede jer. I havde det sjovt, og det er da fint.
-Ja, men undskyld. -Du har ikke gjort noget forkert.
Så ved jeg ikke helt, hvad jeg skal sige.
Jamen...
Martin, jeg gad også godt have det lidt sjovt engang imellem.
-Men jeg skal passe på Rasmus. -Så fortæl mig, hvad jeg skal gøre.
Så skulle du måske tage det tøj af, for du ligner en idiot.
Hun har ret, makker. Du ligner en idiot.
-Vil du have nogle nødder? -Ellers tak.
-Det er chillinødder. -Ellers tak.
[Lea tysser] Jeg beder for os.
Jean.
Ja.
-Vil du godt lade være med at prøve? -Jeg vil gerne.
Nej, du vil jo ikke. Du synes, det er åndssvagt.
Når du synes, det er åndssvagt, virker det heller ikke for mig.
Hvad er det, du vil?
Jeg...
Er det det der med at være kærester?
-Altså... -Fint.
Jean, så er vi kærester. Hvis du lader mig bede i fred.
Okay?
-Er vi kærester? -Ja, hvis du vil lade mig bede i fred.
Okay.
[Jean rasler med posen]
-Gå nu, Jean. -Okay.
Klarer du den?
Ja. De er søde nok, altså.
-Så er vi ved at være køreklar. -Godt. Fem minutter.
-De siger, det vil gøre lidt ondt. -Selvfølgelig. Det er en rygmarvsprøve.
Du er da en superfed støtte.
-Vil du have mig til at lyve? -Ja, lige nu kunne det være rigtig fedt.
Simone.
[Fie] Kom lige herover.
Det her er virussen, som vi kender den.
Det er som en babusjkadukke med en bakterie i en virus i en virus.
Virussen er forskellig, hver gang vi ser den.
Hvis din bror er kilden, kan vi finde den originale tråd og slå den ned.
Simone...
Jeg er glad for, at I fandt os.
Jeg giver besked, når vi er færdige. Det er ikke farligt.
Tak.
-Vi ses lige om lidt. -[Jakob] Godt, Rasmus.
Af med dragten.
Ja.
-Hej. -Hej.
Du har da skiftet tøj igen.
Ja, jeg...
Jeg er ikke sikker på, at verden var helt klar til det andet endnu.
Nej, det ved jeg ikke. Men jeg synes, at det der klæder dig bedre.
Synes du det alligevel?
-Undskyld. -Du skal ikke undskylde.
Vel?
Jeg ville gerne få dig til at glemme det hele, hvis jeg kunne.
Jeg ved bare ikke hvordan.
Sig, hvad du har brug for?
Godt. Maske.
Kig på mig engang.
-Er du varm? -Ja, jeg har det lidt dårligt lige nu.
Du er bare nervøs. Rasmus, prøv at høre på mig.
Vi to kan hjælpe hinanden, ikke?
Af med trøjen.
Marker, tak.
-Kan vi ikke vente? Jeg har det ikke godt. -To minutter, så er det slut.
[apparatet bipper og suser]
Martin?
Ja.
Vil du love, at du aldrig går fra mig?
Det lover jeg.
-Godt. Vi stikker. -Jeg har det virkelig ikke særlig godt.
Lig stille. Rasmus, to minutter, så er vi igennem det.
Træk vejret. Et enkelt prik, så er det slut.
Træk vejret helt ned i maven. Jeg stikker om tre, to, en...
-Træk vejret, Rasmus. -Det gør ondt!
Det skal gøre ondt. Bliv ved med at trække vejret dybt.
Anders, kom herind.
Anders, kom her.
[Anders] Hvad fanden sker der?
[Jakob] Der er intet blod. Der er ingen rygmarvsvæske.
Det er ren virus. Hvad gør vi?
[dramatisk musik]
[smerteskrig]
[alarmlyd]
[smerteskrig]
[gisper] Rasmus.
Tekster af: Kim Widt Nielsen