Він живий!
Давай до нас.
Поліція! Ані руш!
Ти у важкій ситуації, якщо нічний кошмар
приносить тобі полегшення.
У тобі щось міняється, коли попереду маячить
довічне увʼязнення.
Усе навколо увиразнюється,
має неймовірну текстуру й деталі,
наче мозок уже фіксує і каталогізує
спогади про все, що ти скоро втратиш.
А ще є погляди, якими на тебе дивляться інші.
Хлопці, ви щось хотіли?
Гарного дня.
Доброго ранку, містере Купер.
Ладді.
Хочу з вами поговорити в офісі,
коли закінчите гру.
- Про що? - Даруйте?
Я вже десять років член цього клубу,
і ви ні разу не кликали в кабінет.
Просто цікаво, в чому річ.
Я сподівався, ми про це поговоримо
за приватніших умов.
Ладді, просто скажіть, що ви хотіли.
Послухайте,
це дражливе питання,
і ви ж знаєте, як високо ми цінуємо ваше членство в клубі.
Приємно це чути.
Проблема в тому, що на зборах ради…
ми вирішили, що буде краще призупинити ваше членство,
доки ваші поточні…
труднощі не розвʼяжуться.
- Ясно. - Куп, мені страшенно прикро.
А на який статут спирається рішення ради,
за яким ви маєте законну підставу мене вигнати?
Куп, та не про це ж мова.
Бо, якщо я не помиляюся, в разі порушень з мого боку –
а їх не було – клуб мусить поінформувати мене в письмовому вигляді,
і лише після трьох сповіщень
можна починати дисциплінарну процедуру
і виганяти мене.
Вас заарештували за вбивство.
Я нікого не вбивав.
А як мені знати?
Мабуть, ти правий, Ладді.
Знати це неможливо.
Але якщо є найменший шанс,
що я холоднокровний убивця, яким ти мене вважаєш,
ти реально хочеш мене бісити?
Я закінчу гру.
Дякую, дружок.
ДРУЗІ ТА СУСІДИ
Мел.
Привіт. Божечку.
Усе ще болить?
Я на вікодиновій дієті.
Чудово.
Перкоцет допомагає вікодину.
А ти як?
Бувало й краще.
Так.
Я замовив нам крюдіте.
Дякую.
Скажу чесно, мене здивувало твоє повідомлення.
Мені цікаво, що ти знаєш.
Що я знаю про що?
Я не знаю. Будь-що.
Трошки конкретніше, будь ласка.
Господи, Барні, ти не на допиті.
Що це?
Документи на твій будинок.
Він відписав тобі свою половину.
Я хотів занести, але ти попросила про зустріч…
Він думає, що його посадять.
Він перестраховується, щоб майно було у твоїх руках.
- Це розумно. - Якщо думаєш, що тебе посадять.
Мел, ми на незвіданій території.
- Боже, мої діти. - З дітьми все буде добре.
І з тобою теж.
Якщо його посадять.
У тебе є фонди на коледж,
пенсійні активи – на твоє імʼя.
Якщо виникнуть труднощі, ти зможеш закласти будинок.
Ви з дітьми не пропадете.
З ним щось діється.
Я знаю. Я його знаю.
Ще до загибелі Пола щось було. Але я не можу зрозуміти, що це.
Що він робив увесь час після звільнення?
Він тобі розказав?
Так. Але чого він мені не розказує?
Якби я й знав, то навряд чи сказав би тобі.
- Я хочу йому допомогти. - Я думаю, цей поїзд пішов.
Ми мусимо змиритися з тим, що єдина людина,
яка може зараз допомогти Купові, – це він сам.
- Мені треба йти звідси. Я не можу… - Так.
- Тримай у курсі. - І ти мене.
Гав!
У цій кімнаті витає гнітючий дух. Ще хтось відчуває?
Алі.
У таких ситуаціях я відчуваю,
що починати розмову мусить людина з біполяркою.
Я розумію, всім страшно, всі думаємо про те саме,
тому я просто візьму і скажу…
Так, у мене був секс з колишнім нареченим.
Що, вибач?
Я сплю з Брюсом.
Господи Ісусе, Алі.
- Не суди мене. - Я не суджу.
- Просто це жахливо. - А спати з Сем Левітт – геніально?
Ти що, взагалі вже?
Думаєш, вони не знають?
Думаєш, у цьому містечку є людина, яка не знає?
- Ти не пʼєш ліків? - А що?
Секс буває тільки в тих, хто кинув ліки?
Ти не пʼєш ліків?
Так! Я мушу не пити ліків, щоб у мене був секс!
Принаймні якісний секс.
А чим ліки заважають якісному сексу?
- Боже, Торі. - Це закономірне питання.
І ти щось вставиш?
- Та ні. - Мудро.
На ліках я не кінчаю.
- Та ти з мене знущаєшся. - Зрозуміло.
- Про це треба говорити. - Твій секс?
Про те, що тебе можуть посадити!
- Ти про це не говориш. - Маю вагому причину.
- Яку? - Бо не хочу.
Дуже вдалий вибір, Енді.
- Ти куди? - У мене виступ.
- І Брюс прийде? - Ні, він мене заґостив.
- Мудак. - Ага.
- Побачимося. - Стій, я з тобою.
Куди всі зібралися?
Тату, я хочу послухати Алі.
- Ідемо. - Я теж.
Погнали.
Класно придумано. Ведемо дітей у бар.
Я хочу бути дівчиною, В якої найбільше торта
Він любить ті речі лише тому, Що вони гарно ламаються
Непогано, правда?
Вона супер.
Я імітую так натурально, Що я не підробка
І колись тобі болітиме так, як мені
І колись…
Вибачте. Ця пісня…
Чорт.
Я мала вийти заміж.
Приїхали.
Це було дуже давно.
Що вона робить?
Що заманеться.
Коротше, його звати Брюс.
Суть у тому,
що я все зіпсувала, бо зі мною щось не так.
З моїм мозком.
Строго кажучи, я не зовсім нормальна.
Але останнім часом я думаю, що Брюс теж не такий нормальний,
як я думала.
Бо нормальна людина не вернеться у твоє життя,
щоб потім ігнорити.
Нормальна людина дозволить тобі віддати їй
платівку «Live Through This» гурту Hole,
яка в тебе зберігалася десять років.
Ті самі десять років, за які ти втратила практично все, що мала.
Окрім тебе, Енді.
Це мій старший братик.
Ти мене не зрікався. Ні разу.
Ти мене врятував.
Жаль, що нема людини, яка піклувалася б про тебе
так, як ти про мене, бо я знаю, що тобі це дуже потрібно,
особливо тепер.
Брюс не відповідає на мої дзвінки.
І це не нормально.
Нехай я божевільна,
але він має дружину, дітей і вирішив переспати з біполярною колишньою
у ліжку її племінника.
- Господи Ісусе. - Що?
Охрініти.
Я знаю, все це заплутано, неправильно,
але я думала, між нами є чесність і справжність.
Але тепер я…
я знаю, що він мене використав.
Та хрін з ним усім.
Я не буду нічиїм запасним варіантом.
- На хер Брюса. - Ну все.
Так.
Так, хай іде на хер!
- Він тебе не заслуговує! Ти лялечка! - На хер Брюса!
Правильно. На хер Брюса!
- На хер Брюса. - На хер Брюса.
На хер Брюса! На хер Брюса!
Дарма ти віддав мені ліжко.
- Я ж можу спати на дивані. - Не треба.
Я завжди перекочовую на диван.
Ну, як скажеш.
Сьогодні в барі було щось надзвичайне.
Ага, рок-н-рол.
Ти в порядку?
Це щось типу рухомої цілі.
- Я можу пити свої. - А можеш?
Це вільна країна.
Слухай, Алі, я не знаю, що зі мною буде.
Перспективи такі собі.
І мені треба знати, що з тобою все буде добре, а діти…
ти будеш їм потрібна.
Енді…
Пий свої ліки.
Будь ласка.
Це ти написав?
Так, це ще не закінчене.
Вражає.
Сподобалося сьогодні?
Так, вона класна.
Вона – щось із чимось.
Я тобі щось покажу.
Бачиш годинник?
Я купив його в той рік, коли ти народився.
Тобі було три місяці.
Торі була трирічна…
на роботі в мене були проблеми…
і я трохи непокоївся,
що відкусив більший шмат, ніж зможу прожувати.
У мене щойно народилося двійко прекрасних дітей,
і я не знав, як буду їх забезпечувати,
годувати, захищати від небезпек – усяке таке.
А тоді проходив повз ювелірну крамницю і побачив годинник.
Він був дико дорогий, я знав, що дружина мене вбʼє,
якщо куплю, але я купив.
Намагався бути безстрашним чи такого вдавати.
Прикидайся, поки не вдасться, розумієш?
Я знаю, що ви, діти, вже не носите годинників.
Але, може, передумаєш, тому я віддаю його тобі.
Іноді я так само роблю.
Як?
- Прикидаюся, поки не вдасться. - Ясно.
Рано чи пізно ти збагнеш,
що так роблять практично всі на світі.
І від цього стане реально страшно.
Надінь.
Отак.
Мені подобається.
Добре. Браслет переробимо під тебе.
- Закривати? - Так.
- На добраніч. - Добраніч.
Заходь.
- Як справи? - Усе добре.
Ну…
за вечерею, коли Алі сказала, що нам треба поговорити…
То як, поговоримо?
Ти винен?
Чи вбив я Пола Левітта?
Ні, я не вбивав.
Поздоровляю. Ми поговорили.
Добре.
Добраніч.
На добраніч.
Малий, ти його переміг.
Твоя правда, Генрі.
Цього не досить.
Майже.
Ну гаразд. Швидко розбирайте тут усе.
Заберете свої частки у Едді в Бодро сьогодні ввечері.
- Чудова робота, Джей-Джею. - Можна…
Давай.
Я сам подумав, що ти федерал.
Без проблем, Генрі. Снайдер пішов до кінця.
Куп, ти чого приїхав?
Розкажи про угоду.
Ми визнаємо вину в убивстві.
Це означає десять років, але прокурор хоче швидкої перемоги,
тому я думаю вмовити на вісім.
Вісім років?
Вийдеш через шість.
Ти так говориш, наче це ніщо.
Порівняй з 25-ма чи довічним.
Якщо ти хочеш піти на процес,
я зроблю все, щоб розвалити їхню справу.
Але оптимізму мало.
У них є мотив, можливість, криміналістика,
і у твоїй машині був ствол.
Навіть за найкращих умов процес – це ризик.
- У цьому разі… - Минулі 20 років я присвятив
геджуванню ризиків.
Твій гедж – це угода.
Це не вихід, зате прохід.
А комусь є діло до того, що я не винен?
Нема.
Боже, мої діти.
Жахливо стояти перед таким вибором.
Насправді вибору тут немає.
Добре.
Що добре?
Призначай зустріч.
Тобі вчителька дасть більше часу?
Так, місіс Даґлас чудова.
Завтра з нею поговорю.
Тебе не змусять на цьому тижні здавати,
бо в тебе поважні причини…
Так.
- Класний годинник. - Дякую.
Привіт.
- Привіт. - Я Мел.
Гантерова мама.
- Це Морґан. - Привіт, Морґан.
Морґан.
Морґан з аддералом?
- Мамо. - Вибачте.
Нічого страшного.
Ти залишишся на вечерю?
Ні, дякую. Я вже піду додому.
Точно? Я думала зробити веганських бургерів.
Ні-ні. Я через кілька хвилин піду.
Що в тебе на запʼясті?
Годинник, тато віддав.
Тато віддав тобі свою «Дейтону»?
- Так. - З якого дива?
Я не знаю.
Іду, іду.
- Привіт. - Можна зайти?
Аякже.
Що сталося?
Ти ніколи сюди не заходила.
Вибач за безлад. Алі неохайна.
Чому ти віддав Гантерові «Дейтону»?
Бо в мене є інші годинники.
- Пиво будеш? - Не буду.
Пообіцяй, що не сядеш у тюрму.
Я роблю що можу. Розумієш?
Ти про що? Ти не винен.
Але відписуєш мені свою половину будинку.
Віддаєш цінне майно.
Це старий годинник.
Не треба. Якщо ти мене колись любив, не бреши.
Перспективи недобрі.
Доведеться піти на угоду.
- Яку угоду? - Вбивство через необережність.
Вийду через шість років.
Ти смієшся? Шість років?
Якщо програю суд, може бути довічне.
Чому ти програєш? Ти не вбивав.
Бо світ не так влаштований, Мел!
Прокляття!
У реальному світі нема ніяких гарантій.
Розумієш? Ти на одну секунду заґавишся,
і раптом усе міняється.
Будинок ти втратив, твої діти – як незнайомці у твоєму домі.
Ти втратив дружину, себе втратив.
Так, послухай мене.
Тато Меґґі грає в гольф з Девідом Ґелсоном.
Це найкращий адвокат у країні.
Він неперевершено спростовує докази з ДНК,
залучає медиків.
Вона випросить для тебе зустріч…
Він робитиме те саме, що й Кет зараз.
Ти цього не знаєш. Господи Ісусе.
Хочеш, щоб Торі з Гантером відвідували тебе в тюрмі?
Щоб їх називали дітьми вбивці?
- Це їх знищить. - Думаєш, я не знаю?
- То зроби щось! - Я стараюся!
Старайся сильніше, егоїстичний мудак!
Боже.
Був такий момент, коли ти на нас забив.
Я не памʼятаю, коли це було,
але я впевнена, що це сталося саме тоді,
коли ти мусив шалено боротися.
Я тебе не звинувачую. Я теж забила. Ми обоє. Невдахи ми, Куп.
І нам доведеться завжди з цим жити.
Але в цій ситуації
знову треба боротися, і я прошу тебе, я благаю,
не опускай руки
саме тоді, коли мусиш усіма силами чинити опір.
- Мел… - Мовчи.
Я побалакала з прокурором, і після детального обговорення
думаю, що угода буде така, на яку ми сподіваємося.
Невже?
Я розумію, все паршиво.
Але зважаючи на обставини…
Я бачу, обставини такі,
що мій адвокат радить мені сісти за злочин, якого я не скоював.
Я пропоную цей варіант, так.
А тим часом
наші розслідувачі пошукають,
що пропустила поліція.
Розмір департаменту і брак ресурсів
даються взнаки.
Я не можу піти на угоду.
Якщо ти думаєш, що я не старатимуся, бо ти мене найняв так…
Це тут ні при чому.
Взагалі.
- Куп, я думаю про твою сімʼю. - Я теж.
І що вони подумають, якщо я піду на угоду?
Що ти їх любиш і жертвуєш своїм…
Що я винен.
Я багато в чому винен, але не в цьому.
Ніяких угод.
- Куп… - Ніяких угод.
Добре.
Якщо ти вирішив, так і зробимо.
Але тоді дай мені більше інфи для роботи.
Почнемо спочатку.
Звідки твоя ДНК на місці злочину?
Я там постійно бував. У нас був роман.
- Про який ти збрехав. - Вона теж.
Чому до неї ніяких претензій?
Це телефонні записи Сем.
Стільникові вежі підтверджують, що вона була в Бостоні,
коли вбили Пола. Її батьки теж.
У них є фото зі свята Генрі.
Вона могла когось найняти.
І цей хтось міг бути ти.
Розлучалися вони зі скандалом,
у тебе фінансові проблеми, ви були коханцями.
Ти ж розумієш, який це має вигляд.
Тоді чому тут немає мене?
Що?
Ми весь час передзвонювалися і переписувалися.
А мого номера тут немає.
Який у тебе для неї номер?
Другий телефон?
Саме так. Один могла лишити в Бостоні.
Це тимчасовий номер і фото для секстингу без обличчя.
Груди можуть бути чиї завгодно. Не залізний доказ.
Та ну. Це груди Сем.
На це я скажу так: «То й що?»
Ви підтвердили її алібі за хибним номером телефону.
Ми перевірили акаунт.
І обоє її батьків підтвердили.
Бо хіба батьки збрешуть заради дочки?
- Вони не брехали. - Я теж.
Ернандес, нагадайте, скільки у вас було вбивств?
Дамочко, слухайте…
Не звіть мене дамочкою.
Ви можете довести…
що інший номер належить Саманті Левітт?
Хіба це не ваша робота?
Ми не можемо пробивати всі номери, які заманеться.
Для цього треба брати ордер у судді.
- Ваш адвокат знає. - То візьміть!
Якби був цей телефон, я повʼязала б його з нею,
і були б підстави для ордера. Але телефона нема.
На кону – життя мого клієнта.
Виконуйте свою роботу.
- Ходімо. - Ми йдемо?
Так.
Добре.
Стій. Треба знайти той телефон.
З телефоном ми спробували. Це глухий кут.
То що? Це й усе?
Навіть якби був телефон,
він має значення, тільки якщо Сем убила Пола.
А я не вірю, що це вона – чи ти.
Тоді чому Сем одразу не надала цей інший номер?
Тому ж, чому ви брехали про свій роман.
Я дам завдання розслідувачам, але, скоріш за все, телефона вже нема.
Треба відповісти.
Алло.
Так.
Ні, я ще не отримала файлів.
Обережно, двері зачиняються.
- Елено. - Господи Ісусе, Куп.
- Чого підкрався? - У мене розмова.
Я збирався подзвонити, але не хотів, тому…
Інтуїція працює. Слухайся її…
Добре! Мені потрібна твоя допомога. Прошу.
Чому я маю тобі помагати?
Для початку, за ті сто з лишком тисяч,
які ти в мене вкрала.
Я не хотіла, щоб їх знайшли, якщо ти не вийдеш.
- Розумієш? - Вибачення так собі.
- Гроші були потрібні, ти знаєш. - Так…
Я знаю, вибач. Усе пішло шкереберть, але…
- Тебе заарештували за вбивство! - Я ж кажу, але…
- Це ти його вбив? - Ясно, що ні.
- Ясно? Ну не знаю. - Коли я прийшов, труп уже лежав.
- То ти там був? - Ясно?
- Господи Ісусе. - Куп, іди геть.
Паскуда.
Що за фігня?
Ти поламав мені двері.
Вибач.
Ти в порядку?
Усе важче, ніж здається.
Так тобі й треба.
Що ти робив у будинку Сем?
А ти як думаєш?
І ти мені не подзвонив?
Ми ж наче партнери.
Бо я знав: якщо розповім тобі, ти скажеш, що це жах.
І я була б права.
Грабувати свою дівчину? Це жах.
На той час вона мене вже покинула,
тому ми були в сірій зоні.
Що?
То ти мені допоможеш?
Ну…
Привіт, Елено.
Вітаю, місіс Левітт. Дуже співчуваю вашій втраті.
Дякую.
Не уявляєш, яка я тобі вдячна, що ти зголосилася допомогти.
- Це було… - У Есперанси травма,
бо вона знайшла Пола.
І я сказала їй відпочивати скільки знадобиться.
Поліція тут усе перевернула.
А Нік точно не проти тебе відпустити?
Нік майже не буває вдома.
Ясно.
Я побіжу у своїх справах.
Мене не буде кілька годин.
Ти все знайдеш без проблем?
- Так, місіс Левітт. Не турбуйтеся. - Побачимося.
- Ще раз дякую. - Мені в радість.
- Як пройшло? - Усе добре. Є кілька годин.
Добре. До справи.
Чому ти думаєш, що вона не викинула телефон?
Бо це мій єдиний шанс.
Починай нагорі.
Бургери Гаррі?
Я їх усе прошу: «Соус окремо»,
але це як крики в пустелі.
Соус? Це їхнє фірмове.
Але бургер від нього мажеться.
І на стіл крапає.
Що ти мені приніс?
Новий висновок коронера на Пола Левітта.
Я говорю як коп з телевізора.
Ти не відкривав?
Його адресували тобі.
Кетчупом замажеш.
- Він у тебе на пальцях… - Мовчи.
Добре.
ВИСНОВОК СУДОВО-МЕДИЧНОГО ЕКСПЕРТА
- Щось цікаве? - Два з трьох поранень
були посмертні.
І що це значить?
Джей Макінерні писав:
«Коли тебе зрадили, все стає символічно-іронічним».
І якщо ви шукаєте символізм,
то я заліз у будинок колишньої коханки
шукати телефон, якого майже напевно там не було,
у відчайдушному пошуку спасіння, яке я навряд чи заслужив.
Мене переповнювала злісна впевненість, що мені не просто кінець –
я сам його на себе накликав.
Куп.
Куп. Ану йди сюди.
Господи!
Охрініти.
Куп.
Я ледь не вхезалася з переляку.
Ніхто не вбивав Пола.
Що?
Він сам застрелився.
Слухай…
Я не розумію, про що ти, але краще йди.
А потім ти стріляла в його труп,
щоб інсценувати вбивство.
Ти з глузду зʼїхав.
Памʼятаєш оце?
«Сем. Я скоїв жахливу помилку.
Нема слів, як я жалкую, що сприймав тебе як належне,
зруйнував наш шлюб, зруйнував сімʼю.
Я підвів тебе як чоловік і як мужчина. Просто знай:
це не тому, що я тебе не любив,
я любив, понад усе,
і саме тому мені зараз так нестерпно боляче.
Я люблю тебе.
Пол».
Зворушливо.
Наприкінці все перевів на себе. Типовий Пол.
Ти заліз у мій дім?
Ти підкинула мені ствол. Думаю, ми квити.
Здогадуюся, що Полова страховка
містила умову «не самогубство»?
Попри його незліченні чудові риси,
Пол не вмів обходитися з грішми.
До розлучення я не бачила всієї картини.
Мені б дісталося набагато менше, ніж я розраховувала.
Ось як буває.
У школі ти була популярна, але через шість років ти офіціантка,
бо сходинка перетворилася на валун.
Ти спиш зі своїм шефом.
Може, прагнеш гарантій для роботи. Або тобі просто нудно.
А потім одного дня він кличе тебе заміж.
Ти цього не очікувала,
але бачиш великий комфортний будинок,
фінансову стабільність і нагоду нарешті заткнути голос у голові,
який постійно питає: «А що далі?»
Ти переїжджаєш у престижне котеджне містечко,
Вестмонт-Вілидж.
Ти з південного Бостона, у містечках не тямиш.
Знайомишся з іншими,
старанно позбуваєшся слідів південного акценту
і вчишся купувати подерті джинси,
які коштують більше, ніж місячна оренда колишньої квартири.
А потім джинси не сходяться,
і через девʼять місяців у тебе є дитина номер один.
Нехай це не за планом,
але ти втратила віру в плани приблизно тоді ж,
коли стала злягатися з Полом.
І ти любиш цього карапузика, як нікого й ніколи не любила,
тому через кілька років знову народжуєш.
І на якийсь час
у тебе є сімʼя, друзі, життя здається повноцінним.
Той голос у голові все одно часом озивається,
але це легко усунути ксанаксом і рожевим вином Whispering Angel.
Отак, внаслідок колосального браку уяви й низької самооцінки
ти переконуєш себе, що ти так само щаслива,
як і всі твої друзі та сусіди.
А через кілька років Пол іде від тебе до такої ж як ти, але молодшої.
Куп – повна протилежність Пола.
Вродливий, сексуальний, веселий і ніколи тебе не покохає.
Виявляється, навіть принци – просто жаби
в тенісках від Brunello Cucinelli.
Тому ти втікаєш до батьків у Бостон.
Тобі потрібен перепочинок.
І голос у голові повертається.
Він кричить, що ти втратиш усе, тебе з ганьбою
виженуть з цієї обіцяної землі.
А тоді Пол, під кайфом від небезпечної суміші віскі та антипсихотичних,
вдирається у твій дім.
Той дім, з якого він виїхав, щоб порати офіціантку.
Дай нам шанс! Мила, прошу тебе.
Я до тебе не вернуся.
- Я хочу тебе побачити. - Коли прокинешся,
ти згадаєш ненависть до мене
і всіх жінок, яким за 30.
Ти у мене вдома? Що ти там забув?
- Я написав тобі записку. - Про що ти говориш?
Стоп, Пол.
Я застрелюся! Богом клянуся!
- Опусти пістолет. - Клянуся!
Опусти пістолет!
І тоді чоловік, з яким ти прожила 15 років, вибиває собі мізки по FaceTime.
Пол!
Пол, візьми телефон!
Підніми телефон!
Боже.
Пол застрахував життя на 20 мільйонів.
Ти про це знаєш, бо торік він поміняв поліс.
Тому ти знаєш, що суїцид усе перекреслить.
Наступні три-чотири години ти їдеш без зупинки,
бо якщо зупинишся, втратиш самовладання.
Ти купила тимчасовий телефон,
бо твій – на тарифному плані Пола,
а тобі зовсім не потрібно, щоб цей ревнивий маніяк
дізнався про Купа.
І саме тепер лівий телефон стане в пригоді.
Словом, ти не можеш допустити, щоб це було самогубство.
КУП НЕ СПИШ?
У БОСТОНІ З ДІТЬМИ. ЗАБУВ?
Навіть мертвий, він розтринькав наші гроші.
Я не могла йому дозволити пустити нас з торбами.
Ти могла піти в поліцію. Розповісти правду.
Той поліс був майбутнім моїх дітей.
Тому ти вирішила перекреслити моє.
Ти мав бути добріший до мене.
Це моє життя.
Ти його не заслуговуєш!
Ти й усі інші самовдоволені товстосуми…
походжаєте, наче великі цабе,
наче всі ваші гроші щось доводять,
хоч вам вони дісталися просто так.
Той пітний кабан вилазив на мене щоночі багато років.
Я терпіла приниження за приниженням, аби тут жити,
володіти всім цим – заради дітей і самої себе.
А могла все втратити
тільки тому, що Пол не зміг утримати гроші в банку,
а член – у штанах.
Найприкріше ось що:
ти гадки не маєш, як я розумію твої почуття.
Чесно.
І ти права. Я мав бути до тебе добріший.
Пробач мені.
Але через тебе я не сяду.
Чекай, нам треба про це поговорити.
Ми вже поговорили.
Куп.
Ку…
Куп!
Господи, коли всі встигли придбати стволи?
- Хтось мусить бути його вбивцею. - Ти жартуєш.
Ти вдерся в мій дім.
Напав на мене.
Я захищалася від убивці свого чоловіка.
Ти забула одне.
І що ж це?
Ти теж не вбивця.
Куп!
Стій! Куп!
- Куп! - У містечку, де немає
нічого й нікого справжнього,
було логічно, що вбивство – насправді не вбивство.
Дивно було жаліти жінку, яка підставила мене з убивством…
Направо.
Але Сем намагалася вберегти те, що їй належало,
а краще за мене ніхто б цього не зрозумів.
Ми всі купилися на ту саму мрію –
обіцянку раю в передмісті.
А потім повелися на обман – повірили, що з того «раю»
нас ніхто не вижене.
Великі солідні будинки справляли враження
шматочка вічності, який ми собі вхопили.
Але не треба було глибоко копати, щоб побачити у фундаменті гниль.
То була деталізована ілюзія,
в якій фокусник та глядачі були одним цілим.
І часом важко було сказати, що реальне,
а що – дим і дзеркала.
Але часом це було зовсім неважко.
Іди сюди.
Я знаю, ти хочеш його покарати, але спершу закрий угоду.
МИНУВ ТИЖДЕНЬ
Уяви, що йому коштувало тебе набрати.
Якщо він втратить Leuenberger, доміно посиплеться.
Він знає, що йому кирдик. У них там такі суми…
- Я знаю суми. - Так. Вибач.
Він виписав Волтера з Вермонту?
Кажу ж тобі…
Ясно, дякую.
Бейлі та Рассел в одній кімнаті.
Яка честь.
- Радий бачити, Куп. - Я не вибачатимуся.
Ти занадто приндився.
- Я не по вибачення прийшов. - Добре.
Тоді до справи.
Міс Кросс розповіла:
після твого звільнення ми зайшли в глухий кут з Leuenberger.
Кого не поставлю,
всі вертаються, підібгавши хвоста.
Швейцарські гівнюки готові працювати лише з тобою.
Мабуть, якісний мінет робиш.
Ми повернемо тебе на посаду, виплатимо борги,
додамо щедрий бонус, розподілимо як ти захочеш.
Усе буде так, наче тебе не звільняли.
Але мене звільняли, Волтере. Джек мене вигнав на очах у всіх.
Та перестань, Куп.
Думаєш, хтось іще не знає, що я виродок?
Повір, ти вийдеш із цієї ситуації пахучий, як троянда.
Я хочу 20 % з Leuenberger і 25 % загального прибутку.
Вдавишся. Дванадцять процентів від швейцарців.
Пʼятнадцять від прибутку, коли почнуть приносити свіжий капітал.
Leuenberger піде, Hellman злякається,
техаські нафтові сімʼї вчують кров у воді,
викуп піде швидше, ніж ви встигатимете покривати,
і ця конторка накриється мідним тазом.
А з нами – і твій капітальний рахунок.
- Ти втратиш усе. - Я вже все втратив.
Двадцять процентів швейцарців, 25 % прибутку.
Боюся, ти не розумієш принципу дії переговорів.
Я не торгуюся.
Вдавишся!
Це моя компанія, щоб тобі!
Не можеш зберегти – значить, не твоє.
Добре. Двадцять і 25. За умови, що обробиш швейцарців.
Негайно.
Ви з Джеком летите сьогодні у Швейцарію.
У мене сьогодні подія.
Приватний літак з Тітерборо о 23:00.
Мері скине тобі бортовий номер.
Деталі обговоримо в літаку.
Ми домовилися?
Безумовно.
Раковий бал Ґутенберґа щороку збирає мільйони
на дослідження раку.
Пітер і Даєн Міллери проводили його роками,
змушуючи купувати столики й лотерейні білети.
З часом бал став однією з найбільших щорічних подій
у соціальному календарі Вестчестера.
Твоя присутність тут означала, що ти не жадібний,
розщедрився на велику суму,
і так справа медичної науки прогресувала
завдяки подвійній силі соціального тиску і хизування.
Не уявляєш, як нам полегшало, коли тебе виправдали.
Хоч ми й не вірили, що це ти.
Погано прозвучало.
Чорт. Я не знаю, як про це говорити.
Ніхто не знає. Нічого.
Пропоную більше не говорити.
- Добре. - Слушна думка.
- Привіт, Куп. - Привіт. Дякую.
Які ви красуні. Очманіти!
Дякую.
Яке приємне видовище.
- Радий бачити. - Скажи?
- Ти ба. - Давно тебе не було.
- Радий тебе бачити. - Так. Шикарний стіл.
Чудовий.
Привіт, як ти? Де Барні?
- А ти як думаєш? - Ясно.
Аякже.
Ось він де.
Десятий столик.
Сестричко. Як ти?
- Я зараз прийду. - Добре.
Привіт, друже.
Що ж,
ти окраса вечора.
Виправданий у справі про вбивство отримує соціальний ліфт.
Поздоровляю з тим, що ти не вбивця.
То що, коли зустрічаєшся з Джеком?
Я вже зустрівся.
Ти вже зустрівся.
І мені не подзвонив?
Я знав, що ми побачимося тут.
Ну ти гад. Що він сказав?
Приваблива пропозиція.
Наскільки приваблива?
- Я ще думаю. - Ти думаєш…
Так. Ну аякже.
Не будемо нікуди поспішати,
тобі не треба повертати собі гроші, разом з моїми,
- спершу слід усе обміркувати, так? - Куп.
- Привіт. - Яка радість тебе бачити.
Я ні на секунду в тобі не сумнівався.
Налийте йому щось випити.
У мене є.
Та нащо воно тобі?
Тут потрібен Macallan.
- Даруйте. - Так.
Дівчата.
- Привіт. - Привіт, тату.
- Привіт. - Дякую, що завітали.
- Привіт. - Мел.
Яка ти гарна. Я Ендрю.
- Вітаю. - Дуже приємно.
Я не знаю. Це… Подивися, хто це.
- Привіт. - Сюди…
- Привіт. - Привіт.
Ти в порядку?
Норм.
Забудь про тенісну команду.
У тебе ще цілий рік до Принстону.
Хочеш працювати з професійним тренером?
Ти мій тренер.
Я просто кажу, що не мушу ним бути.
А я кажу, що мусиш.
Дякую.
Наш хлопчик уміє зачарувати дівчат.
А ти з кимось зустрічаєшся?
Зустрічалася. Усе складно.
Я буваю нестерпна.
Нормально бути нестерпною.
Якщо він не витримує, хай валить.
Так.
Хай валить.
Отож.
Ну все. Мені треба йти.
Але ти щойно прийшла.
Найкращий час, щоб піти.
Слухай.
Побачимося. Надівай презерватив.
- Привіт. - Привіт.
- Можна підсісти? - Сідай. Так.
- Добре. - Ми скоро.
Добре.
Я тобі дзвонила без перерви.
Я знаю.
Мені потрібно було трохи часу.
Авжеж.
Я страшенно жалкую.
Ти заслуговуєш на краще.
Заслуговував.
Але я сам винен.
Я закохався в жінку, яка кохала іншого.
Про що ти говориш?
Ні про що.
Нічого не кажи. Вона йде.
Забирай його.
Що? Стривай.
О, ні. Ти лишилася зі мною.
Ого.
Маєш гарний вигляд.
Сказав тільки тому, що це правда.
Як там усе пройшло?
Здається, мені простили.
Він добріший, ніж я.
Очевидно.
Так чи так, я думаю, що тепер трохи побуду сама.
Я теж.
До речі, недавно я бачила Сем на шопінгу,
наче нічого й не було.
Ну, вона ж його не вбивала
і не подала заяву на страхові виплати,
тому формально шахрайства не було.
Думаю, адвокат її відмаже громадськими роботами чи штрафом.
Хоч вона й хотіла запроторити тебе в тюрму.
У неї були підстави.
Їй ти прощаєш?
Мені ти не міг простити два роки.
Я її не кохав.
Тут я тебе покину.
Ще й вечерю не подавали.
Найкращий час, щоб піти.
Стій.
Спробуєш ні в що не влипати?
- Побачимося. - Так.
Вільна людина. Погляньте на нього.
- Джулз. - Привіт, Куп.
Ми так зраділи, коли тебе виправдали.
Ми не вірили, та все одно.
Я чув, що був тоталізатор і ти ставила на вбивство.
Ти ж мене знаєш.
Я роблю ставки на малоймовірне.
Пощастило мені, що в тебе не було інсайдерської інфи.
Як з випускними тестами.
Про що ти говориш?
Ти думала, що дієш обережно, але поповзли чутки.
А коли чутки доповзуть до потрібних людей,
Челсі пощастить, якщо вступить у громадський коледж.
Як ти можеш це знати?
Ти не можеш цього знати.
Тобі це не по зубах, Джулз.
Нема гіршого за самовпевнених невігласів.
А ти повна невігласка.
Тому в тебе є вибір – усі коледжі Америки,
але в Принстон вона не піде.
Ти мені погрожуєш?
Однозначно так.
Дякую.
- Дякую. - І вам дякую, сер.
Ось як буває.
Гаруєш, як проклятий, заради життя, яке тобі нібито потрібне,
але одного дня його в тебе відбирають.
Так ти дізнаєшся про величезну різницю
між важкою працею та битвою за своє життя.
Тобі ще не доводилося виборювати життя. Ти не знаєш, чи вмієш.
Але потім ти борешся, і на власний великий подив, перемагаєш.
І це має бути приємно.
Це має бути спокута, визнання і перемога в одному флаконі.
Але щось змінилося.
Ти бачиш перед собою старе життя. Ось воно, бери.
Це ж легко – вскочити назад, білкою у своє колесо,
і знов побігти.
НА ХЕР БРЮСА
Гадство.
Сюзі.
Що ти зробив?
- Слухай… - Ні!
Що ти накоїв?
Та коли залижеш рани,
пересердишся на світ і перестанеш рятувати всіх, кого любиш,
доведеться глянути в дзеркало і спитати себе,
чи зможеш ти вернутися до себе колишнього.
Бо гірка правда ось у чому:
коли побачиш хаос, який панує за завісою,
ти більше не зможеш дивитися виставу так, як раніше.
Але поки що…
поки що
пора вертатися до праці.
ЯКЩО ВАМ АБО ВАШИМ ЗНАЙОМИМ НЕОБХІДНА ПІДТРИМКА,
ЗАВІТАЙТЕ НА САЙТ APPLE.COM/HERETOHELP
Переклад субтитрів: Олена Любенко