Han lever!
Hei!
Uti med deg.
Politi!
Det var trist når det føltes som en lettelse å bli pågrepet i søvne.
Noe skjer med en når man står overfor en livstidsdom.
Men ser ting i et skarpere fokus med utrolig tekstur og detalj,
som om hjernen prøver å få oversikt over minnene om alt du snart vil miste.
Og så er det måten folk ser på deg.
Vil dere noe?
Ha en fin dag.
Mr. Cooper.
Luddy.
Jeg håpet å få snakke med deg på kontoret når du er ferdig.
- Om hva? - Beklager?
Jeg har vært medlem i ti år, men du har aldri villet snakke med meg på kontoret.
Jeg lurer på hva det handler om.
Jeg håpet samtalen kunne være mer privat.
Kan du ikke bare si hva du vil, Luddy?
Vel… Dette er jo et ømfintlig problem,
og du vet nok hvor mye vi setter pris på ditt medlemskap.
- Det er hyggelig å høre. - Saken er den at styret møttes, og…
Vi føler det er best om vi stopper medlemskapet fram til problemet er løst.
- Jaså. - Jeg beklager, Coop.
Hvilken av klubbens vedtekter bruker styret for å sparke meg ut?
- Gi deg. Det er da ikke slik. - Hvis jeg har brutt noen av vedtektene,
noe jeg ikke har, må klubben gi meg skriftlig beskjed.
Og kun etter tre slike beskjeder kan de starte disiplinærprosessen
- for å fjerne meg. - Du er pågrepet for drap.
- Jeg drepte ingen. - Hvordan vet jeg det?
Du har visst rett. Det er umulig å vite sikkert.
Men om det er en sjanse for at jeg er en kaldblodig drapsmann,
ønsker du da å kødde med meg?
Jeg skal slå ferdig. Takk, kamerat.
Mel.
Hei. Herregud. Har du fremdeles vondt?
- Dietten min består av Vicodin. - Bra.
Percocet hjelper på Vicodin.
Hva med deg?
Jeg har hatt det bedre.
- Ja. Jeg har bestilt crudités. - Takk.
Jeg ble overrasket da du kontaktet meg.
Jeg lurer på hva du vet.
Hva jeg vet om hva?
Jeg vet ikke. Om alt.
- Du må være litt mer spesifikk. - Du blir ikke forhørt.
Hva er det?
Det er skjøtet på huset. Han skrev sin del over på deg.
Siden du ville møte meg…
- Han tror han blir fengslet. - Han prøver å være på den sikre siden.
- Det er lurt. - Om du tror du må i fengsel.
Dette er helt nytt, Mel.
- Herregud, ungene. - De vil klare seg.
Du også. Om han må i fengsel.
Du har collegepengene og pensjonen i ditt navn.
Blir det vanskelig, kan du refinansiere huslånet. Men det går bra.
Det er noe som plager ham. Jeg vet det. Jeg kjenner ham.
Selv før Paul døde, men jeg vet ikke hva.
Hva har han gjort siden han fikk sparken?
- Fortalte han det? - Ja, men hva har han ikke fortalt?
Jeg ville ikke si det om jeg visste det.
- Jeg prøver å hjelpe ham. - Er ikke det for sent?
Vi må akseptere at kun Coop kan redde Coop akkurat nå.
- Jeg må bort herfra. Jeg kan ikke… - Ja.
- Hold meg underrettet. - Du også.
Bø!
Det er en dårlig stemning her. Føler dere det?
Ali.
I slike situasjoner tenker jeg
at det må bli den med bipolar lidelse som starter samtalen.
Det er en vanskelig tid, og vi tenker alle det samme, så jeg vil bare si det…
Jeg har hatt sex med min eksforlovede.
Unnskyld?
- Jeg ligger med Bruce. - Herregud, Ali.
- Ikke døm meg. - Nei.
- En dårlig idé. - Men det var greit å knulle Sam?
Vær så snill.
Tror du ikke de vet det? Tror du det er noen i byen som ikke vet det?
- Har du sluttet å ta medisinen? - Må jeg det for å ha sex?
- Har du sluttet? - Ja, jeg må det for å kunne ha sex!
Iallfall god sex.
Hvorfor kan du ikke ta medisinen?
- Herregud, Tori. - Jeg lurer faktisk.
Vil du også si noe?
- Ikke faen. - Smart.
- Jeg kommer ikke med medisiner. - Nå kødder du faen meg.
- Vi må snakke om det. - Sexlivet ditt?
At du kan ende opp i fengsel.
- Du vil ikke snakke om det. - Av en god grunn.
- Hva? - Jeg vil ikke.
Det er ditt valg.
- Hva skal du? - Jeg har en spillejobb.
- Kommer Bruce? - Nei, han unngår meg.
- Drittsekk. - Ja.
- Vi ses senere. - Jeg vil bli med.
- Hvor skal dere? - Jeg vil høre henne spille.
- Kom. - Jeg også.
God idé. Ta med barna til en bar.
- Ganske bra. - Hun er god.
Beklager, men denne sangen… Faen.
- Jeg skulle gifte meg. - Oi sann.
- Det var for lenge siden. - Hva gjør hun?
- Det som faller henne inn. - Han heter Bruce.
Poenget er…
Jeg ødela det fordi det er noe galt med meg. Med hjernen min.
Jeg er ikke det man vil kalle helt OK.
Men i det siste har jeg tenkt at Bruce ikke er så OK som jeg trodde han var.
For en som er OK kommer ikke inn i livet ditt for så å ghoste deg.
En OK person lar deg gi dem Holes Live Through This-plate
som du har tatt vare på i over ti år.
Det samme tiåret du har mistet omtrent alt du hadde. Foruten deg, Andy.
Storebroren min.
Du slapp meg aldri.
Du reddet meg.
Jeg håper det er noen som vil passe på deg, for det kan du trenge nå.
Bruce ringer meg ikke tilbake. Og det er ikke greit.
Jeg er kanskje gal, men han er mannen med familie som knuller sin bipolare eks
- i nevøens seng. - Hva?
Pokker.
Det var dumt og galt, men jeg trodde det var ærlig og ekte.
Men må vet jeg at han brukte meg.
Og faen ta det.
Jeg er ikke noens "noe på si".
- Faen ta Bruce. - OK.
- Ja. - Ja, faen ta fyren.
- Han fortjener deg ikke. Du er god. - Faen ta!
Ja, faen ta Bruce!
- Faen ta Bruce! - Faen ta Bruce!
Faen ta Bruce! Faen ta Bruce! Faen ta Bruce!
Faen ta Bruce! Faen ta Bruce!
Du trenger ikke gi meg sengen din.
- Jeg kan sove på sofaen. - Det er greit.
- Jeg sover stort sett der. - Hvis du sier det.
- Det var litt av en kveld. - Ja, rock and roll.
- Går det bra? - Det går opp og ned.
- Jeg kan ta pillene mine. - Kan du?
Det er et fritt land.
Jeg vet ikke hva som vil skje med meg.
Det ser ikke bra ut.
Jeg må vite at du har det bra, og ungene…
de vil trenge deg.
Andy…
Ta medisinen.
Vær så snill.
- Hei. - Hei.
Skrev du det?
Ja, det er noe jeg jobber med.
Imponerende.
- Hadde du det moro i kveld? - Ja, hun er helt utrolig.
Hun er noe for seg.
Jeg vil vise deg noe.
Denne klokken…
Jeg fikk den det året du ble født. Du var tre måneder gammel.
Tori var tre.
Det gikk ikke så bra på jobben…
Jeg var litt nervøs for at jeg hadde tatt på meg for mye.
Jeg hadde nettopp fått to vakre barn.
Jeg lurte på hvordan jeg kunne passe på dem,
fø dem, holde dem trygge, sånt.
Jeg gikk forbi en gullsmed og så denne klokken.
Den var kjempedyr, og moren din ville drept meg
om jeg kjøpte den.
Ville føle meg fryktløs, eller vite hvordan det føltes.
Bløffe til man klarer seg, ikke sant?
Jeg vet at dere ikke går med klokker, men jeg vil du skal ha den.
- Jeg gjør det samme av og til. - Hva?
- Bløffer til det går bra. - Ja.
Du vil snart oppdage at nesten alle i verden gjør det.
Det er da det blir skremmende.
Ta den på.
Sånn.
Jeg liker den.
Bra. Vi skal få den tilpasset deg.
- Skal jeg lukke? - Ja.
- God natt. - God natt.
Kom inn.
- Hei. - Hei.
- Hvordan går det? - Bra.
Så…
Tidligere, da Ali sa at vi bør snakke om det…
Bør vi snakke om det?
- Gjorde du det? - Om jeg drepte Paul Levitt? Nei.
Gratulerer. Vi har snakket om det.
OK.
God natt.
Du slo ham.
Du har rett, Henry.
Det er ikke nok.
Det er nære på.
OK, dere. Endevend stedet så raskt som mulig.
Får jeg…
Kom.
- Hva gjør du her? - Fortell meg om straffavtalen.
Uaktsomt drap. Det betyr gjerne ti år, men statsadvokaten vil ha en rask seier.
- Vi kan få ham ned til åtte. - Åtte år?
- Du er ute om seks. - Som om det er ingenting.
Det eller 25 år til livstid.
Hvis du vil ha en rettssak, så skal jeg gjøre alt for å ødelegge for dem.
- Men du er ikke optimistisk. - De har motiv, mulighet, beviser
og den jævla pistolen i bilen din. En rettssak vil være risikabelt.
- Denne saken… - Jeg har brukt 20 år
- på å sikre meg mot risiko. - Avtalen er din sikkerhet.
- Det er ingen vei ut, men gjennom. - Bryr noen seg om at jeg er uskyldig?
Nei.
Herregud… Ungene mine.
- Ja, det er et grusomt valg. - Det er ikke egentlig et valg.
OK.
- Hva? - Ordne med møtet.
- Får du en utsettelse? - Ja, Mrs. Douglas har vært grei.
Hun presser deg aldri til å levere denne uken…
Nei.
- Fin klokke. - Takk.
Hei.
- Hei. - Jeg er Mel. Jeg er Hunters mor.
- Dette er Morgan. - Hei.
Å, Morgan. Morgan. Adderall-Morgan?
- Mamma. - Unnskyld.
Det går bra. Vil du ha middag med oss?
- Nei, jeg bør dra hjem. - Sikker? Jeg skal lage vegetarburgere.
Jeg må dra snart uansett.
- Hva har du på armen? - Bare en klokke pappa ga meg.
Ga han deg Daytona-klokken?
- Ja. - Hvorfor?
Jeg vet ikke.
Ja, ja, ja.
- Hei. - Får jeg komme inn?
Ja.
Hva er det? Du har aldri kommet inn før.
Beklager rotet. Ali er en utfordring.
- Hvorfor ga du Hunter Daytonaen? - Jeg har andre klokker.
- Vil du ha en øl? - Nei.
- Du må love at du ikke fengsles. - Jeg gjør det jeg kan.
Hva mener du? Du er uskyldig.
Men du gir meg din halvdel av huset. Gir bort eiendeler du er glad i.
- Det er en gammel klokke. - Ikke tull om du noen gang elsket meg.
Det ser ikke bra ut. Vi må kanskje ta en avtale.
- Hva slags avtale? - Uaktsomt drap.
- Jeg kan være ute om seks år. - Tuller du? Seks år?
- Taper jeg, blir det resten av livet. - Men du drepte ham ikke.
Det er ikke sånn det fungerer, Mel!
Faen ta!
Ingenting er garantert i virkeligheten.
Tar man øynene av ballen i ett sekund, forandrer alt seg.
Man mister huset, ungene er som fremmede, man mister kona og seg selv.
Hør på meg.
Faren til Maggie spiller golf med David Gelson,
landets største forsvarsadvokat.
Han har hatt stor suksess i å avsanne DNA-beviser fra eksperter.
- Hun kan ordne et møte. - Han vil gjøre det samme som Kat.
Det vet du ikke. Herregud. Skal Tori og Hunter besøke deg i fengsel?
- Barn av en drapsmann? Det vil knuse dem. - Det vet jeg.
- Så gjør noe! - Jeg prøver!
Prøv hardere, din egoistiske dritt!
Herregud.
Det var et øyeblikk da du ga opp.
Jeg husker ikke når det var, men det var det øyeblikket du skulle kjempet.
Jeg klandrer deg ikke. Jeg ga også opp. Vi feilet, Coop.
Og det må vi leve med.
Men dette, akkurat nå,
er enda et sånt øyeblikk, og jeg ber deg om ikke å være den som gir opp
- i det øyeblikket hvor du skulle kjempet. - Mel…
Jeg har snakket med statsadvokaten, og etter en del frem og tilbake,
tror jeg dette blir avtalen vi håpet på.
Jaså?
Jeg vet det er vanskelig, men omstendighetene er som de er…
Omstendighetene er at advokaten min foreslår fengsel når jeg er uskyldig.
Det er en mulighet.
Men vi skal etterforske saken og se hva politiet kan ha oversett.
Etaten er stor og har få ressurser, så det kan være mye.
Jeg kan ikke.
Hvis du ikke tror jeg gjør mitt beste pga. måten…
Det har ingenting med det å gjøre.
- Jeg tenker på familien. - Jeg også.
Hva sier det til dem om jeg går med på avtalen?
- At du elsker dem høyt nok til… - At jeg er skyldig.
Jeg har gjort mye, men jeg gjorde ikke dette.
Ingen avtale.
- Coop. - Nei.
OK. Da er det det vi jobber ut fra.
Men da må du gi meg mer. La oss begynne på begynnelsen.
Hvorfor var ditt DNA der?
Jeg var der hele tiden. Vi hadde et forhold.
- Som du løy om. - Hun også.
Hvorfor ser ingen på henne?
Her er Sams mobilbruk.
Basestasjoner bekrefter at hun var i Boston
da Paul ble drept. Foreldrene har bilder fra Henrys bursdag.
- Hun kan ha leid noen til å drepe ham. - Og det kan ha vært deg.
Det var en vond skilsmisse, du har pengeproblemer, dere var elskere.
- Du ser hvordan det ser ut. - Hvorfor er ikke jeg her?
Hva?
Vi ringte og SMS-et hele tiden. Nummeret mitt er ikke her.
Hvilket nummer har du?
- Enda en mobil? - Ja, hun kan ha lagt en i Boston.
En kontanttelefon med bilder uten ansikt. Kan være brystene til hvem som helst.
- Det er Sams bryster. - Da må jeg si: "Hva så?"
Du bekreftet alibiet hennes med feil mobil.
- Vi verifiserte kontoen. - Og bekreftelse fra begge foreldrene.
Ingen foreldre lyver?
- De løy ikke. - Ikke jeg heller.
- Hvor mange drapssaker har du hatt? - Hør her, frue…
Ikke kall meg "frue".
Kan du bevise at nummeret tilhører Sam Levitt?
- Er ikke det din jobb? - Vi kan ikke sjekke alle nummer.
- Vi må ha tillatelse fra en dommer. - Så få det!
Om jeg hadde mobilen, kunne jeg fått tillatelse, men det har jeg ikke.
Min klients liv står på spill. Gjør jobben din, for pokker.
- Kom. - Skal vi gå?
OK.
- Vi må finne mobilen. - Vi prøvde mobilen. Det var en blindvei.
- Er det alt? - Selv om vi hadde mobilen,
ville det bare hjelpe om Sam drepte Paul. Jeg tror ikke at hun heller drepte ham.
Hvorfor ga ikke Sam fra seg den mobilen?
Av samme grunn dere begge løy om forholdet.
Jeg gir det til etterforskerne våre, men mobilen er borte. Jeg må ta den.
Hei.
Ja.
Nei, jeg har dem ikke ennå.
Dørene lukkes.
- Elena. - Herregud, Coop.
- Hva faen? - Jeg må snakke med deg.
- Jeg skulle ringe, men jeg ville ikke… - Bra instinkt.
- Greit! Jeg trenger hjelp. Vær så snill. - Hvorfor skal jeg hjelpe deg?
Hva med de rundt hundre tusen du stjal fra meg?
- Jeg ville ikke at noen skulle finne det. - En dårlig unnskyldning.
- Jeg trengte pengene. - Greit…
- Beklager, men ting er litt vanskelig… - Du ble arrestert for drap!
- Drepte du ham? - Nei!
- Jeg vet ikke. - Liket lå der da jeg kom.
Så du var der?
- Herregud. - Bare gå, Coop.
- Faen i helvete! - Hva faen?
Du ødela døra mi.
Unnskyld.
Går det bra?
- Den var hard. - Til pass for deg.
Hva gjorde du hos Sam?
Hva tror du?
Du ringte meg ikke. Vi var liksom partnere.
- Du ville sagt at jeg var gal. - Og jeg ville hatt rett.
Å stjele fra kjæresten? Det er galskap.
Hun hadde alt dumpet meg, så det var en gråsone.
Hva?
- Vil du hjelpe meg? - Vel…
- Hei, Elena. - Kondolerer, Mrs. Levitt.
Takk. Jeg setter pris på at du vil hjelpe meg.
- Det var… - Traumatisk for Esperanza å finne Paul.
Jeg ba henne ta fri så lenge hun trengte.
Politiet har vært gjennom alt.
- Er det greit for Nick? - Nick er ikke mye hjemme for tiden.
Jaså?
Jeg må utrette noen ærend. Jeg blir borte noen timer. Finner du alt?
- Det går bra. - OK. Vi ses senere.
- Takk. - Bare hyggelig.
- Hvordan gikk det? - Vi har noen timer.
Kom igjen.
- Kanskje hun har kvittet seg med mobilen. - Den er min eneste sjanse.
Begynn oppe.
Harry's Burgers?
Jeg ber dem ha sausen på siden, men ingen hører.
- Sausen er deres spesialitet. - Men den ødelegger burgeren.
Og skrivebordet.
- Hva har du? - Rettsmedisinerens rapport om Levitt.
- Jeg høres ut som en TV-purk. - Åpnet du den ikke?
Den er adressert til deg. Du vil få ketsjup på den.
- Du har det på fingrene… - Ti stille.
RETTSMEDISINSK RAPPORT
- Er det noe der? - To av tre skudd skjedde etter døden.
Hva betyr det?
Jay McInerney skrev: "Alt blir symboler og ironi når du blir sveket."
Ser man etter symboler, så var det å bryte seg inn hos ekselskeren
for å finne en mobil som nok ikke var der
et desperat forsøk på forsoning jeg nok ikke fortjente.
Jeg var sikker på at løpet var kjørt, men også at det var min skyld.
Coop.
Kom hit, Coop.
Herregud! Faen!
Coop. Du skremte vettet av meg.
Ingen drepte Paul.
- Hva? - Han skjøt seg selv.
Du… Jeg vet ikke hva du snakker om, men du blir nødt til å gå.
Så må du ha skutt liket for at det skulle se ut som et drap.
Du har blitt gal.
Husker du dette?
"Kjære Sam. Jeg er så lei for at jeg tok deg for gitt
og ødela ekteskapet og familien. Jeg har feilet som ektemann og mann.
Det var ikke fordi jeg ikke elsket deg. Det gjorde jeg.
Derfor er dette så smertefullt. Jeg elsker deg.
Paul."
Oppriktig. Det handler om ham selv til slutt. Veldig Paul.
Brøt du deg inn?
Du la en pistol i bilen min. Vi er vel skuls?
Jeg regner med at Pauls livsforsikring ikke gjelder ved selvmord.
Til tross for hans mange fantastiske egenskaper,
var Paul dårlig med penger.
Jeg forsto det ikke før skilsmissen.
Jeg ville få mye mindre enn jeg regnet med.
Dette skjer.
Du var den pene jenta på skolen, men seks år senere er du kun servitrise.
Du knuller sjefen. Kanskje ser du etter trygghet, eller kanskje du kjeder deg.
En dag frir han. Det hadde du ikke trodd.
Men det du liker er et stort og fint hjem, økonomisk sikkerhet og en visshet om
at du kan slutte å spørre: "Hva skjer nå?"
Du flytter inn i Westmont Village, en bydel du aldri har hørt om.
Du kommer fra South Boston. Du møter de andre konene.
Du gjør alt for å kvitte deg med aksenten og lærer å handle revne olabukser
som koster mer enn husleia var før.
Så blir buksene trangere, og ni måneder senere har man baby nummer en.
Det var ikke planlagt, men planlegging forsvant da du begynte å knulle Paul.
Og du elsker gutten over alt, så snart får du enda en.
Et lite øyeblikk har du familie og venner, og livet føles komplett.
Stemmen i hodet snakker av og til, men det fikser man med Xanax og litt vin.
Gjennom dårlig fantasi og lav selvtillit
overbeviser du deg selv om at du er like lykkelig som familie og venner.
Noen år senere har Paul forlatt deg for en yngre modell.
Coop er alt Paul ikke er.
Han er kjekk og sexy og morsom, og han vil aldri virkelig elske deg.
Selv prinsene er bare frosker i Brunello Cucinelli-skjorter.
Så du rømmer hjem til mamma og pappa i Boston. Du trenger en pause fra alt.
Stemmen i hodet er tilbake.
Den skriker at du vil miste alt og bli drevet ut av det forjettede land.
Men Paul, full av whisky og antipsykotiske medisiner, bryter seg inn hos deg.
Huset han flyttet fra for å knulle servitrisen.
- Gi meg en sjanse. Vær så snill. - Det skjer ikke.
- Jeg vil treffe deg. - Du vil huske hvor mye du hater meg
og alle kvinner over 30.
Er du hjemme hos meg? Hva gjør du der?
- Jeg la igjen et brev. - Hva?
- Vent, vent. Paul. - Jeg gjør det her!
- Legg bort våpenet. - Jeg sverger.
Det var da mannen du var gift med i 15 år skjøt seg på FaceTime.
Paul? Plukk opp telefonen! Plukk opp telefonen!
Herregud.
Paul har en livsforsikring på 20 mill. Det vet du fordi han endret den i fjor.
Derfor vet du at selvmord vil annullere den.
De neste fire timene sitter du ikke stille,
for du vet at om du gjør det, vil du miste motet.
Du bruker en kontanttelefon. Den andre blir betalt av Paul.
Du vil ikke at en sjalu gærning skal få vite om Coop.
Den mobilen kommer nå godt med.
Du kan uansett ikke la det være selvmord.
ER DU VÅKEN?
I BOSTON MED UNGENE
Selv død lurte han meg for pengene.
Han kunne ikke få gjøre det mot oss.
- Du kunne gått til politiet. - Livsforsikringen var mine barns framtid.
Så du ville ødelegge min?
- Du skulle vært greiere mot meg. - Det er livet mitt.
Du fortjener det ikke!
Du og alle de andre selvgode finansfyrene som er så hovne.
Som om pengene er et bevis på noe, når du fikk alt i hendene.
Jeg måtte la den svette jævelen klatre oppå meg hver kveld i mange år.
Jeg opplevde ydmykelse bare for å være her,
for å ha dette, for ungene og for meg.
Jeg ville miste det fordi Paul ikke holdt pengene i banken og pikken i buksa.
Det triste er at du ikke aner at jeg forstår hva du føler.
Det gjør jeg. Og du har rett. Jeg burde vært greiere.
Jeg er lei for det. Men jeg tar ikke fengselsstraff for deg.
- Vent. Vi må snakke om dette. - Det har vi nettopp gjort.
Coop. Co…
Coop!
Når begynte alle å få våpen her?
- Noen må ha drept ham. - Seriøst?
Du brøt deg inn. Du angrep meg.
Jeg forsvarte meg mot mannen som drepte Paul.
Du glemte en ting.
Hva da?
Du er ingen morder.
Coop!
Vent! Coop!
I en by hvor ingenting og ingen var som man trodde,
virket det fornuftig at et drap ikke faktisk var et drap.
Det var rart å synes synd på kvinnen som fikk meg mistenkt for drap…
Til høyre.
Men Sam ville bare beholde det som var hennes. Jeg forsto det bedre enn noen.
Vi hadde kjøpt samme drøm som lovte et forstadsparadis.
Vi ble lurt til å tro at når vi først var der, så var det vårt.
De store, solide husene fikk oss til å tro at vi hadde noe som var evig.
Råten i fundamentet lå ikke særlig dypt.
En illusjon, hvor tryllekunstner og publikum var en og samme person.
Det var vanskelig å vite hva som var virkelig og hva som var oppspinn.
Men av og til var det ikke vanskelig.
Kom hit.
Du vil straffe ham, men få avtalen i boks.
1 UKE SENERE
Han ville ikke ringe deg, men mister han Leuenberger, faller brikkene.
Han vet han er kjørt. Tallene…
- Jeg kjenner tallene. - Unnskyld.
- Har han fått Walter fra Vermont hit? - Jeg sier det bare…
OK. Takk.
Bailey og Russell i samme rom.
For en ære.
- Hyggelig. - Jeg vil ikke unnskylde.
Du ble for hoven.
- Jeg vil ikke ha en unnskyldning. - Bra. La oss begynne.
Som Ms. Cross sa, så gikk det dårlig med Leuenberger da du dro.
Uansett hvem jeg sender, kommer de tilbake med halen mellom beina.
Sveitserfaen vil bare snakke med deg. Du må være god til å suge.
Vi setter deg tilbake i førersetet. Du får etterbetaling.
Og en sjenerøs bonus. Det blir som om du aldri forlot oss.
Men Jack marsjerte meg ut foran alle disse menneskene.
Gi deg, Coop. Tror du det er noen her som ikke vet at jeg er en drittsekk?
Tro meg… Du kom uskadet fra det hele.
Jeg vil ha 20 % av Leuenberger og 25 % av fortjenesten.
Faen ta. 12 % av sveitserne. 15 % av fortjenesten når de gir oss fersk kapital.
Leuenberger trekker seg, Hellman blir redd.
Oljefamiliene i Texas lukter blod,
innløsningene kommer raskt, og dette stedet går opp i røyk.
Kapitalkontoen din forsvinner med oss.
- Du vil miste alt. - Det har jeg alt gjort.
20 % av sveitserne, 25 % totalt.
Du forstår ikke hvordan forhandlinger foregår.
- Jeg forhandler ikke. - Faen ta deg! Faen ta deg!
- Det er mitt selskap! - Ikke ditt om du ikke kan beholde det.
Greit. 20 og 25. Avhengig av at du fikser sveitserne.
Med en gang. Du og Jack flyr til Sveits i kveld.
- Jeg har en greie i kveld. - Flyet drar klokken 23.
Mary sender deg flightnummeret. Vi kan snakkes på flyet. Har vi en avtale?
Greit.
Gutenbergs kreftgala samler inn millioner til kreftforskning.
Peter og Diane Miller har ansvaret for å selge oss bord og lodd.
Det har blitt en av årets største begivenheter for Westchesters elite.
Å bli sett her betyr at du er sjenerøs, sjenerøs på stort nivå,
så medisinsk forskning får drahjelp gjennom sosialt press og posering.
Vi er så glad for at du ble renvasket.
Vi trodde aldri at du gjorde det. Det kom feil ut.
- Jeg vet ikke hvordan man snakker om det. - Ikke jeg heller.
- Så la det være. - Sånn skal det være.
- Coop. Hei. - Takk.
- Du ser flott ut. Jøss! - Takk. Takk.
Et kjærkomment syn.
- Godt å se deg. - Se på deg.
- Godt å se deg. - Ja. Flott bord.
- Flott bord. - Hei. Hvor er Barney?
- Hvor tror du? - OK. Akkurat. Selvfølgelig.
Der er han.
Bord 10.
Hei, søs. Hvordan går det? Jeg kommer straks.
Hei, kompis.
Vel… Du er visst ballets dronning.
En drapsanklage gir deg et sosialt løft.
Gratulerer med ikke å være morder.
- Når skal du møte Jack? - Det har jeg alt gjort.
Jaså? Hvorfor ringte du ikke?
- Jeg skulle treffe deg her. - Faen ta. Hva sa han?
- Et overbevisende tilbud. - Hvor overbevisende?
- Jeg overveier det. - Du… Ja, for all del.
La oss bruke litt tid på dette. Må ikke ta all inntekten, min inkludert,
- uten å tenke over det. - Coop.
- Hei. - Så godt å se deg. Jeg tvilte aldri.
- La oss gi ham en drink. - Jeg har en.
Og hva så? Vi trenger en Macallan.
- Unnskyld. - Ja.
- Hei, dere. Hallo. - Hei, pappa.
Takk for at dere kom.
- Hei. - Mel.
Du ser bra ut. Jeg er Andrew. Hyggelig å treffe deg.
Jeg vet ikke. Se hvem det er. Der borte.
- Hei. - Hei.
- Går det bra? - Ja.
Glem tennislaget.
Du har enda et år til å tenke på Princeton.
Vil du ha en profesjonell trener?
Du er treneren min.
Jeg må ikke være det.
Jo, det må du.
Takk.
Ser ut som vår lille mann er i slaget.
Hva med deg? Har du noen?
Jeg hadde det. Det er komplisert.
Jeg er litt mye.
Det er greit å være mye. Takler han det ikke, så dra til helvete.
Ja. Han kan dra til helvete.
Ja.
- Jeg må dra. - Men du kom nettopp.
Da passer det å dra.
Hei. Vi ses. Bruk kondom.
- Hei. - Hei.
- Får jeg sette meg? - Selvfølgelig.
- Vi kommer straks. - OK.
- Jeg har prøvd å få tak i deg. - Jeg vet det. Jeg trengte litt tid alene.
Selvfølgelig.
Jeg er så lei meg.
Du fortjener så mye mer.
Jeg gjorde det. Men jeg gjorde det mot meg selv.
Jeg forelsket meg i en dame som var forelsket i en annen.
Hva mener du?
Ingenting.
Ikke si noe. Hun kommer.
Vær så god.
- Vent nå. - Nå må du ta meg.
Jøss.
Du ser bra ut.
Du sier det bare fordi det er sant.
Hvordan gikk det?
Jeg er visst tilgitt.
- Han er bedre enn meg. - Tydeligvis.
Jeg tror jeg vil være alene en stund.
Både du og jeg.
Jeg så at Sam var ute og handlet her om dagen, som om ingenting har skjedd.
Vel… Hun drepte ham ikke.
Hun hadde ikke fått livsforsikringen, så det var ikke svindel.
Advokaten hjelper henne nok til å få samfunnstjeneste, en bot.
Hun ville sende deg i fengsel.
- Hun hadde sine grunner. - Tilgir du henne?
Det tok deg to år å tilgi meg.
Jeg elsket ikke henne.
Nå må jeg dra.
- Middagen er ikke servert. - Da passer det å dra.
Hei.
Hold deg unna trøbbel.
- Vi ses. - OK.
En fri mann. Se på denne fyren.
- Jules. - Hei, Coop.
Vi er så glad for å høre at du er renvasket. Vi trodde jo aldri på det.
Hørte du veddet på forsettlig drap.
Du kjenner meg. Jeg liker tøffe veddemål.
Det var bra du ikke hadde overtaket.
Som med SAT-prøvene.
Hva mener du?
Du var forsiktig, men det er sånt folk snakker om.
Om de rette folkene får høre om det, er Chelsea heldig om hun kommer inn noe sted.
Hvordan kan du vite det?
- Du kan ikke vite det. - Du er på dypt vann, Jules.
Ingenting verre enn folk som ikke vet hva de ikke vet. Du vet ingenting.
Du kan velge blant alle collegene i USA, men hun skal ikke til Princeton.
- Truer du meg? - Ja, det skal være sikkert.
Takk.
- Takk. - Takk.
Dette skjer.
Man jobber for å bygge et liv man tror man vil ha,
men noen tar det fra deg.
Da forstår man at det er en forskjell på å jobbe hardt og kjempe for livet.
Du har aldri måttet kjempe før. Du vet ikke engang hvordan.
Men så gjør du det, og overraskende nok vinner du.
Det bør føles bra.
Det bør føles som en forsoning, aksept og seier samtidig.
Men noe er forandret. Du ser ditt gamle liv, du kan bare ta det.
Det ville være enkelt å fortsette i samme lei og kjøre på.
FAEN TA BRUCE
Pokker.
Susie.
Hva har du gjort?
- Hør her… - Nei! Hva faen har du gjort?
Men når du har slikket sårene,
vært sint på verden og prøvd å redde alle du elsker,
må du se deg i speilet og spørre om du kan gå tilbake til å være den du var.
For sannheten er at om du har sett kaoset bak sceneteppet,
kan du aldri se forestillingen på samme måte.
Men akkurat nå… akkurat nå
må du sette i gang.
TRENGER DU ELLER NOEN DU KJENNER HJELP, GÅ TIL APPLE.COM/HERETOHELP
Tekst: Tina Shortland