Det är helt logiskt.
Coop och Sam träffas i en bar, på ett party eller en grillfest.
Bådas respektive är otrogna.
Han är snygg. Hon är snygg.
Båda är ensamma, båda är berusade.
Det var upplagt för sex.
Det vore mer förvånande om de inte började ligga med varann.
Tiden går. Kanske tre månader, sex månader.
De håller det hemligt på grund av Mel och Paul och alla andra.
Men så kommer Paul på det.
Han ger sig på Coop, som dödar honom.
Självförsvar. Passionsbrott. Nåt…
Löjligt.
Tills nån visar mig otvetydiga bevis,
vägrar jag tro att Coop är en mördare.
Vi har ju alla känt honom i många år.
Ja, men ingen av oss visste om honom och Sam, eller hur?
Jag bara säger det.
Vi vet inte allt som är värt att veta om Coop.
Eller om Sam, tydligen.
Paul hade varit otrogen mot henne länge.
Han jävlades om skilsmässan. Hon kanske bröt ihop och dödade honom.
Eller troligare, det var nån helt annan.
Vem vet vad Paul var insyltad i?
Sam var i Boston hos föräldrarna när det hände.
Polisen kollade säkert hennes alibi.
Grace, talade du med Mel?
Bara röstmeddelande. Jag har varit upptagen.
Jösses. Det stämmer ju. Hur mår Barney?
Han är hemma, vilket väl är bra.
Axeln ur led, spräckt revben och nu det här.
Jag ger honom lugnande för min egen hälsa.
Märker nån annan hur våldet har stegrats här?
Alltså, vad tusan?
Jag pratade med Mel igår kväll.
Hon är arg på honom men tror att han är oskyldig.
Han är hennes barns far. Klart hon tror det.
Han verkade skyldig vid gripandet.
Ingen verkar oskyldig i handbojor.
Som sagt, det kan ha varit nån helt annan. Eller ett misstag.
Mord är alltid ett misstag.
Man bör inte göra nåt man inte kan prata om efter middagen.
Det sa Oscar Wilde.
Vadå?
Jag bara säger det.
Paul kom på dem, det blev bråk. Pang.
Paul hade sitt servitrisluder. Varför bry sig?
Män är territoriella. Mäns regler. Eller nåt.
Så din teori är att Coop och Sam har sex i hennes hus,
helt oaktat det faktum att hon är över 30 mil därifrån.
Och medan de trotsar fysikens lagar med sin långdistansorgie,
kommer Paul, som inte bor där längre, på dem i sängen.
Och i detta scenario som du skapat
har Coop, som aldrig har avfyrat ett vapen,
en pistol som han aldrig ägt på sig, eller nära sig eftersom han…
- …inte bär några byxor. - Jag har inte alla svar.
De var knullkompisar.
Man dödar inte för en sån sak.
Det kan ha varit mer än så.
Coop är inte kär i Samantha Levitt.
Hur vet du det?
Han är fortfarande kär i Mel.
Om Coop skulle döda nån, hade han dödat Nick för länge sen.
Varför gjorde han inte det?
För att han inte är en mördare.
Hela situationen är obegriplig.
Han bara stod där vid minnesgudstjänsten,
som om allt var som det skulle.
För han gjorde det inte.
Självklart.
Han kan vara en sociopat.
Okej. Suz, allvarligt? Vad i…
Ska vi ändå gå på Millers cancergala?
- Visst, självklart. - Jadå.
Mr Cooper.
Andrew Cooper.
Ja, herr domare.
Ni har haft möjlighet att konferera med er advokat,
och ni förstår anklagelserna?
Ja, herr domare.
Och ni pläderar icke skyldig.
- Ja, herr domare. - Noterat.
Ombud, prata med mitt biträde för att bekräfta rättegångsdatum.
Borgen är 250 000 dollar.
Vad händer nu?
Domare Wood ger oss cirka en månad för förberedelser innan rättegång.
Åklagaren är en lättviktare. Det går säkert att förhandla.
Det vill jag inte.
Skyll dig själv.
- Jag dödade honom inte. - Jag frågade inte.
Varför i helvete inte?
Ursäktar du oss lite?
Varför frågade du inte? Varför?
För det är oviktigt.
Jag är en syndabock.
Jag lovar. Många hatade Paul.
Det kan ha varit Sam eller nån som visste att vi var ihop.
Jag är den perfekta syndabocken.
Så vinns inte fall i verkligheten.
- Så hur? - Tja, vanligen
utpressar man inte sin advokat.
Alltså, vi angriper deras procedurfel,
deras beviskedja, vittnens trovärdighet, expertvittnen,
och om vi lyckas, etablerar vi rimligt tvivel.
Och du kan klara allt det där?
Pistolen i din bil är ett problem.
Kat.
Jag förlorar inte, Coop.
Din borgenssumma är klar.
Jag har bevisföreläggande klart till torsdag.
Till dess, försök för Guds skull att inte hamna i trubbel.
Kan jag få bilen som hör till också?
Andy.
Tack, pappa.
Här. Du kanske är hungrig.
Jag gjorde en kalkonsmörgås.
Jag vet inte vad du brukar äta nu, men det där var din favoritmacka förr.
Det kommer att ordna sig.
Jag är inte säker på det.
Nåja, jag kör hem dig.
Du ser ut att behöva en dusch och en tupplur.
Släpp av mig hos Mel.
Ska jag vänta?
Nej. Jag klarar mig.
Var fick du tag i pengarna till min borgen?
Min pensionsfond.
Pappa, skatten kommer att knäcka dig.
Det är som det är.
Okej. Jag ska betala tillbaka.
Du har nog viktigare saker att tänka på.
Vad gör du här?
Det är tisdag.
Kom igen, Mel. Jag vill bara prata med barnen.
- Om vad? - Jag vet inte.
Kanske fråga hur skolan är.
Kanske säga att deras far inte är en mördare.
- Kom igen. Du känner mig. - Kom igen?
Du vet att jag inte skulle göra nåt sånt.
Jag vet ingenting.
Jag vet inte vad du gjort eller vem du ligger med.
- Eller varför… - Snälla.
…barnen och jag såg dig bli svårt misshandlad för några dagar sen.
Jag vet bara att du har gripits för mord.
Så tills jag vet annorlunda,
vill jag inte ha dig nära dem.
Du har utsatt dem tillräckligt.
Det här var mitt hus en gång.
Det var min hela värld en gång.
Egentligen otroligt
hur många gånger samma jädra sak kan krossa ens hjärta.
Hallå?
Du är tillbaka tidigt.
Jag tänkte att det verkade mer städat om jag samlade saker i högar,
men så fann jag några gamla skivor och… Ja, det är en röra.
Hur mår du?
Som om jag tillbringat natten i häkte. Och du?
Du vet, som vanligt.
Vi tar några soppåsar och börjar städa upp.
Okej.
Vi borde börja i källaren, för polisen ställde verkligen till.
Om polisen hade hittat pengarna hade det kommit med i förhöret.
Jag hann inte tänka över ironin i att ha blivit bestulen.
Jag ville bara ha tillbaka pengarna.
Hallå. Var är hon?
- Hon är upptagen. Hallå! - Lu!
Hon vill inte träffa dig.
Ser jag ut att bry mig?
Skojar du?
Kom an då.
- Kom an! - Jaha?
Vad ska du göra med den?
Lägg ner den, Coop.
Kom in, och låt oss prata som folk.
Här.
Du får fem minuter.
- Jag har en köttgryta på spisen. - Bestal du mig?
Jag stjäl inte från folk.
Jag sitter här i min stol, och folk som du kommer med saker.
Mina pengar är borta.
Det är en kontantbransch. Sånt händer.
- Christian? - Han fick sin hämnd.
- Du berättade var jag fanns. - Det stämmer.
När jag avrått honom från att döda dig.
Vilket han tänkte göra.
Såvitt jag kan se kom du lindrigt undan.
- Du kunde ha varnat mig. - Det gjorde jag.
Ingen konst, sa jag, men du hör bara det du vill höra.
Det här spelet har regler.
Du måste lära dig dem.
Du förolämpade Christian.
Han svarade.
Handling, mothandling.
Ni är kvitt. Han kan göra affärer nu
men du har bestämt större problem.
Och precis när du började verka lovande.
Grytan blir vidbränd.
Du, jag har inte dödat nån.
Det gör det bara mer patetiskt.
Kom inte tillbaka hit.
Hur går det, Félix?
Ecuador kör över oss.
Det är hela Chivos skuld.
Bra.
Att man tjänar så bra som hushållerska.
Jag kan fixa jobb åt dig om du vill.
Är vi kvitt då?
Till nästa gång.
Nej.
Ingen nästa gång.
Chivo jobbar inte åt dig längre.
Du ger mig en påse pengar och tror dig kunna tilltala mig så?
Snälla Félix.
Jag bytte blöjor på dig.
Var försiktig med hur du tilltalar mig.
Det är jag just nu.
Hälsa din mamma från mig.
Hur är det?
Folk har just slutat glo på oss för att vi är ihop.
Och så händer det här.
Håll huvudet högt.
Du har inte gjort nåt fel.
Jag borde inte ha skickat dem till skolan.
Du skickade dem inte. De gick själva.
Det här är ett kafé.
Föreställ dig hur det är i skolan.
Jag låter dem komma hem.
Om de behöver komma hem, så gör de det.
Det här tar för lång tid. Vi åker till Phils ställe.
Vi är nästan framme.
Sen får vi vänta i tio minuter till på kaffet. Kom.
Ja, jag uppskattar det.
Hon är här. Ja.
Vi ses senare.
Jag…
Hur ska man nånsin kunna reda ut det här?
Jag vet att det är komplicerat…
Är det komplicerat?
- Ja. - Du ligger med Coop.
Jag ligger med Nick.
Ta Nick så tar jag nån annan…
- Är det kontentan? - …för det är så vi gör här.
Mel, Coop dödade min man.
Han har inte dödat nån.
Det vet du inte.
Han har haft det väldigt tufft.
Att ligga med mitt ex gör dig inte till expert på honom.
Jag förstår att det är svårt för dig att tro,
men vi stod varann nära.
- Jaså? - Ja.
Jag låg nyligen med honom, så ni kanske inte stod varann så nära ändå.
- Vad sa du? - Sten i glashus, Nick.
Vad fan ska det betyda?
- Så varför är du så arg på mig? - Otroligt.
Vadå? Du ljög för mig!
Jag vågade inte berätta för dig.
- Det är skillnad. - Klart att du
- inte vågade. - Kan vi gå härifrån?
Varför vågade du inte berätta?
Mel. Jag är fortfarande din vän.
Du är inte min vän, utan en pengagalen änka
som försöker mjölka den sista droppen sympati
för en död make du hatade.
Oj, jävlar.
Nej, Mel.
- Dra åt helvete! - Mel, sluta.
- Nick… - Dra åt helvete, Mel.
Bildörren?
Jag åker ju med dig.
Ring Coop.
Vad är det de tittar på?
Är det min pappa?
Nej, det är din mamma.
…sympati för en död make du hatade.
Oj, jävlar.
Nej, Mel.
- Dra åt helvete. - Mel.
Såg du videon?
Ja.
Min pappa är fri mot borgen,
min mamma får utbrott i kaféer.
Du har i alla fall stoff till en jädra bra collegeessä.
Om det är nån tröst,
så är allas föräldrar urspårade på ett eller annat sätt.
Men det är inte du, är grejen.
Har du träffat mig?
Förlåt. Jag trodde att du…
Idiot.
Ali. Vad tusan?
Jag städade och fann den här.
Den är din.
Jag tänkte lämna över den.
Du har haft den i typ 15 år.
Ja.
Jag tänkte att vi kunde prata.
Det går inte. Inte här. Ring mig.
Jag har ringt.
Och sms:at.
Ali, jag har en familj.
Jag kan inte prata när jag vill.
Du sätter mig i en väldigt svår situation.
Nåja,
vill du ha tillbaka skivan?
Vadå?
Nej, behåll den jävla skivan. Bara…
Jag ringer dig.
Men kom inte hit igen.
Minns du, Sully, när jag lovade att döda dig sist?
Det stämmer, Matrix! Det gjorde du!
Jag ljög.
Så nu har du ingen bil?
Oj, Nick. Vad gör du här?
Var gång jag får ordning på livet förstör nån av dem allting.
- Vad fan är det med dem? - Ja.
Det är lite skrämmande att inse att man är den vuxna.
Men det är jag inte. Det är just det.
Jag behöver dem som föräldrar, för fan.
De verkar för upptagna med sina egna problem för att klara av det.
Och alla som utgår från att han är skyldig kan dra åt helvete.
Min pappa kanske är misslyckad, men en mördare? Alltså, jösses!
- Vadå? - Vadå?
- Han är oskyldig.
Det är naturligt att du känner så,
men det kan du ju inte veta.
Jag känner min far.
Det är nog viktigt för dig att förstå
varför en del tror att han är skyldig.
Han låg med mordoffrets fru.
Måste vi prata om vem han ligger med?
Polisen hade inte gripit en rik vit man som din pappa
- utan att ha indicier. - Du skojar.
Och han har en våldsbakgrund.
Han är inte alls våldsam.
Han slog mig på kuken.
Du är otrolig.
Kom igen.
- Du, han är din pappa. - Ur vägen.
Du stöttar honom, jag stöttar dig. Lita på mig.
En collegekille som dejtar en high school-tjej.
- Ur vägen. - Var inte en sån drama…
- Hej. För Tori? - Ja.
Du, tråkigt med ditt ansikte.
Det är okej. Jag kanske förtjänade det.
Ja.
Det är öppet!
Nick, vad gör du här?
Jag kom för att ge Coop på käften.
Samma här.
Nej. Skitsnack. Du har din bra arm i mitella.
Jag behöver inte min bra arm för dig.
Mina herrar, som läget är,
föreslår jag att vi går ut och blir dyngraka.
Ja, vilken otrolig kväll.
Samma visa överallt vi går.
Undrar du aldrig varför han jämt är på bra humör?
Det är skälet.
- Har ni pratat ut om allting? - Inte alls.
Men jag har lite ont om vänner nuförtiden.
Dina vänner blir ju överkörda.
Jag måste säga att spriten går bra ihop med Hydrokodon.
Okej. Ursäkta mig.
Då så, killar.
- Oj då. - Då kör vi.
De är från dem.
- Tack, damerna. - Hej, damerna.
Hej. Tackar.
Botten upp.
Då kör vi.
Jajamän.
Skapligt.
Har du berättat för Coop om spelet?
Nej.
- Ursäkta, vadå? - Det låter värre än det är.
- Man spelar på om du ska bli dömd. - Oj.
Nu när han säger det högt, låter det rätt jävla hemskt.
Okej. Hur är oddsen?
Jag vet inte. Du är min vän. Jag är inte med.
- Barney? - Vadå? Nej, samma här.
- Okej då, men jag spelade på frikänd. - Jaha.
Men garderade med rimligt tvivel.
Jules tror att du blir fälld för överlagt mord.
- Jösses. - Damen har stake.
- Coop. Helt otroligt. - Jösses.
Se vem som dök upp.
Hej, Coop. Härligt att se dig.
Hur är det?
Jösses. Du är Nick Brandes.
- Ja. - Toby och Josh jobbade åt mig förut.
Det har gått utför med stället sen du slutade.
Lägg av. Det kan inte stämma.
Alltså, han menar allvar.
Jag vet inte vad du har hört, men det är kris.
Schweizarna hotar hoppa av.
- Verkligen? - Ja.
Jack är under isen på grund av det.
Du, det här är så häftigt.
Jag bar din tröja i college.
- Jaså, spelade du? - Ja, D3.
Jag är väldigt vit.
Men jag köpte två av dina toaletter. Livsförvandlande.
Kompis!
Kan vi få service här? Vi ska bjuda de här jävlarna
- på drinkar. - Hör ni.
- Låt det flöda… - Hallå!
Jag antar av ert uppträdande att ni går på kokain?
Ja, det är fina grejer.
Alltså, jag kan nog acceptera att hon var otrogen mot mig,
men det är nästan som om hon är arg på mig för det, om ni fattar.
Ja.
Jo, har du blivit kvitt den där mordanklagelsen än?
Jag jobbar på det.
Evan satt sex månader för skattesmitning.
Det var nio månader, och tamejfan värt det.
Det var i Otisville, som i princip är ett sommarläger.
Jag förbättrade min tennis
och fick några jävligt bra kontakter.
Bara höjdare där uppe. Jag gör affärer med tre av dem.
Ja, för fan, Coop. Du borde hamna på Otisville.
Ja. Eller helt enkelt bli frikänd.
Jag har inte mått så bra på länge.
Hörru kompis. Ta det lugnt.
Ah, ta det lugnt? Nej.
Jag tänker inte ta det lugnt.
Jag är tillbaka.
Choi är tillbaka.
Choi är tillbaka igen.
Choi är tillbaka…
Fan, Barney.
Kompis?
Så, det här med mordet.
- Ja? - Det var oväntat, måste jag säga.
Tror du att du blir frikänd?
Barney.
Vi är stupfulla på en golfbana vid midnatt,
så varför inte fråga vad du tänkte fråga?
För att jag inte vill fråga.
Och det här är det läskiga.
Jag vet inte om jag verkligen bryr mig.
- Så, om du är skyldig… - Jag dödade honom inte.
Okej. Det är bra.
Det är bra.
Men observera att jag inte frågade.
Är du rädd?
Dum fråga. Förlåt mig.
Hur går renoveringen?
Jag brände nästan ner den häromkvällen.
Blev den för dyr? Vadå?
Jag vet faktiskt inte.
Vi har rum i huset som vi aldrig ens använt.
Nu bygger vi fler.
Grace spenderar för mycket.
Jag spenderar för mycket. Det är som en kroppsfunktion nu.
Vi äter, vi dricker, vi köper en massa prylar.
Sen pratar vi om det vi köpt,
och om andra prylar vi ska köpa,
och så går vi och köper dem.
Ibland går jag runt i huset och…
…bara betraktar all smörja vi har, och blir förundrad.
Typ, när blev vi så här, när blev…
När blev våra liv så tomma
att vi ständigt måste fylla dem med prylar?
Jag vet inte vad som hände mig.
Det är nog likadant för alla.
Du går igenom nåt. Du behöver inte berätta vad.
Men du ska veta att jag vet.
Jag vet inte vad jag vet.
Men jag vet.
Det hände en sak.
Jag vet inte om jag kan förklara det. Det…
Jag fick sparken och tappade fotfästet.
Allt jag trodde mig veta, allt som var solitt och säkert bara…
Jag vet inte.
Jag hade fel om reglerna.
Det finns visst inga regler.
Så jag har gjort inbrott i folks hus
och stulit saker.
Fan också. Min bil.
Var är den?
Den är beslagtagen.
Jag måste träffa Kat inne i stan idag.
Ingen fara. Wally får hämta upp dig när han har lämnat av mig.
Är du säker?
Wally, kan du jobba idag?
- Absolut, Nick. - Problemet löst.
Gud signe dig.
Okej, killar.
Tack. Igår kväll var… nånting.
Ja. Låt oss aldrig göra om det.
När Hunter var fyra år
brukade han rusa in i vårt sovrum mitt i natten,
livrädd för de där demonerna som fyraåringar
fantiserar om.
Jag brukade ta upp honom i sängen och han somnade i min famn.
Det räckte för att han skulle känna sig trygg.
När de blir äldre är det svårare
att skydda dem från allt som kan skrämma dem
eller skada dem.
Men man slutar inte försöka.
Och så en dag inser man att det som skadar dem är man själv.
Vad har du råkat ut för?
Det var en lång natt.
Du vet, jag…
…kom förbi igår för att träffa dig.
Mamma berättade.
Det var snällt av henne.
Det hade varit snällare att släppa in dig.
Alltså, hon…
Hon gör det hon tror är bäst, du vet.
Men du.
Jag vill be om ursäkt.
För allt det här eländet.
Först skilsmässan och nu det här.
Jag ville inget av det här.
Jag vet att det inte gör nåt bättre,
så jag ville bara be om ursäkt.
Pappa. Kommer du att åka i fängelse?
Okej, Hunter.
Det här är viktigt.
Vad som än händer, måste du lyssna nu.
Jag dödade inte Paul. Jag hade inget med det att göra.
Det vet jag väl.
Så jag kom hit för att säga det.
Det uppskattar jag.
Så jag åker inte i fängelse för nåt jag inte har gjort.
Okej?
Jag ska träffa Kat Resnick idag,
och hon är den bästa advokaten som finns.
Vi ska lösa det här. Okej?
Du borde nog duscha först.
- Du stinker. - Tack. Bra råd.
Nåt annat?
Jag har en flickvän.
- God morgon. - Fan.
Tuff kväll?
Du får tusen dollar för den där kaffemuggen.
Men för fan, Grace!
Du såg eländig nog ut på sjukhuset.
Jag vet vad du tänker säga.
Då lönar det sig väl inte att säga det.
Han är min bästa vän, Grace.
Jag tror att du behöver vänja dig vid tanken
att din bästa vän kommer att åka i fängelse för mord.
Han är oskyldig.
- Vet du det? - Gör inte du?
Du vet inte allting, Barney.
Jag vet tillräckligt.
Och det gör du också.
Jag vet inte ens tillräckligt om dig.
Vad menar du med det?
Jag fann den här i din tröjlåda.
Snälla, säg att det inte har med Coop att göra.
Du och jag, visst, Barney?
Du och jag före alla andra.
Du och jag.
Drick upp.
Jag tappar upp ett bad.
- God morgon. - Morrn, Mel.
- Hej. - Hur mår du, Mel?
Rätt bra.
Jag hoppades kunna prata.
Jag har en session klockan elva.
Den sessionen är inställd.
Många av dina patienter har ställt in.
Hur många?
På grund av Coop?
Nej. Inte på grund av Coop.
…för en död make du hatade.
Oj, jävlar.
- Nej, Mel. Kom igen. - Dra åt helvete!
Oj, jösses. Okej. Ja.
Jag kan förstå vad du och din familj går igenom
- och hur pressade ni är. - Jag är okej, Deb.
Jag tror inte det.
Jag är pressad, ja,
- men jag är… - Du slog henne.
Hon slog mig först!
Oj. Ska jag säga det till våra patienters föräldrar?
Allt är okej, för "hon började"?
Det var självförsvar.
Det var kognitiv aggression.
- Sluta med det där? - Vad?
Försök inte analysera mig.
Jag försöker samtala med dig.
Kom igen, Deb.
Har du aldrig nånsin i livet velat slå till nån?
Självklart. Men jag gjorde det inte.
Du kanske borde gjort det.
För det är faktiskt mycket mer terapeutiskt än att bara vilja.
En stund av självöverensstämmelse.
Försöker vi inte ingjuta det i våra patienter?
- Mel. - Hon låg med min man.
Och mordanklagade honom.
Din exman.
Va?
Än sen?
Mel, du behöver nog hjälp just nu.
Mm.
Du är tjänstledig.
Jag beklagar.
Vadå, genast?
"Jag förlorar inte", sa du.
Ibland är åtalsuppgörelse en seger.
Inte när jag är oskyldig.
Kom igen. Om det är för att jag tvingar dig…
Du tvingar mig inte, du utpressar mig.
Och, nej, oavsett vilken skit du är och vilken slampa jag är,
uppfostrade vi våra barn ihop och jag tror inte att du dödade Paul.
Men jag måste lägga fram dina alternativ.
- Jag har gått igenom bevisningen. - Och?
Som din advokat råder jag dig att förhandla.
Två labb bekräftar att ditt dna fanns på mordplatsen.
Mordvapnet låg i din bil.
Har du nåt att berätta som kan förklara det här?
Du ljög om din affär med Sam.
- Hon ljög också. - Hon var i Boston.
Det var Henrys födelsedag.
- Vadå? - Det var inget.
Coop.
Om vi förhandlar kan du vara ute vid Hunters collegeexamen.
Skojar du?
Jag försöker hjälpa dig.
Genom att ge mig fängelse?
Kat, förstör inte det här för mig.
Det gjorde du själv.
Coop. Jag har såna här samtal varje dag,
och jag måste säga dig
att en jury nog inte skulle anse dig trovärdig.
- Varför inte? - För du talar inte sanning.
- Om vad? - Om nånting.
Jag tror inte att du var ensam på klubben
eller att du umgicks med din syster efteråt,
eller att ditt blod fanns på golvet bara för att du låg med Sam.
Vad det än är du inte berättar,
vore det lämpligt att göra det nu.
- Det är komplicerat. - Ja.
För jag hanterar bara enkla mordrättegångar.
Hur hamnade pistolen i din bil?
- Jag vet inte. - Skitsnack.
Ge mig nånting.
Jag dödade honom inte.
Det spelar ingen roll, som sagt.
Men för fan.
Tackar. Okej.
Hej.
- Är det där Nicks bil? - Ja.
Min bil är beslagtagen för att kunna användas som bevis mot mig.
Om det här är om att Hunter kom hit för att prata, var det inte jag…
Vänta, kom Hunter hit för att prata?
Nej.
Jag får inte två stavelser ur den pojken.
Ja, vad ska jag säga? Jag har en gåva.
Jag fick sparken idag.
Jävlar. På grund av mig?
Jag är faktiskt kapabel att mista jobbet på egen hand.
Jag…
Jag kom i bråk med Sam.
Typ ett gräl?
Ja, precis.
Sen slog jag henne i ansiktet.
Jag vet. Jag såg videon.
Så varför i helvete frågar du?
För jag ville höra dig säga det.
Försvarade du min heder?
Hon kallade dig mördare.
Ja. Det börjar bli svårt för oss båda att visa oss
bland folk här.
Du är väl inte en?
En mördare?
Nej. Det är jag inte.
Förlåt att jag frågade.
Bra att du frågade.
Vad säger Kat, kan du bli frikänd?
Hon har föreslagit förhandling, och mitt svar var: "Dra åt skogen."
Bra.
Hur blev våra liv så här?
Man förstör inte sitt liv på ett ögonblick,
utan genom en rad ögonblick, över tid.
När verkligheten krossade mig kunde jag se
alla dessa ögonblick perfekt uppradade,
som om jag själv hade planerat det så.
Så frågan var inte: "Hur kunde detta hända mig?"
Frågan var: "Hur kunde jag inte se det komma?"
Undertexter: Bengt-Ove Andersson