Діаманти не мають самоцінності. Нам це відомо.
А проте кольє «Сніжинка» від Van Cleef & Arpels
коштує приблизно як «ролс-ройс».
Чому діаманти такі дорогі?
Це результат роботи найуспішнішого картелю в новітній історії,
який послав Акт Шермана на три букви,
і 80 років рекламної кампанії,
яка повʼязала спресований вуглець та вічне кохання.
Кажуть, що діамант – це навіки.
Але, як підтвердили недавні події, «навіки» сьогодні вже не те.
А чому ви тут?
- Живемо тут. - Зайшов поснідати, Куп?
Ви тут не живете.
Ти теж.
Переговорник.
Передай сироп.
- Сироп. - Сироп.
Іди в сраку.
Навчися ділитися з людьми.
Іди звідси.
Спокійно, Куп. Ми всі – родичі.
Я тебе вбʼю.
Не зможеш, Куп.
Бо ти вже мертвий.
Дивіться, хто прокинувся.
Привіт, тату.
Привіт, доню.
Як ти?
Взагалі-то непогано.
Це тому, що лікарі вкололи тобі багато морфіну.
- Люба. - Що? Я бачила. Дуже багато.
Тобі щось подати?
Води, будь ласка. Буду вдячний.
До тебе заходив лікар,
- але ми не хотіли будити. - Дякую.
Довго я був непритомний?
Дванадцять годин.
Боже. Треба частіше нариватися на бійку.
Doritos закінчились, але я дістав...
Ой, ти ба. Привіт. Містере Купер.
Я думав, ти його покинула.
Тату.
- Він під ліками, тому... - Так.
- Почуваюся чудово. - Усе добре.
Вітаю.
Я невчасно?
Ви щось хотіли?
Вибачте. Я детектив Ребекка Лін.
Хотіла хвилинку-дві поговорити з містером Купером.
Знову тенісна травма?
Не зовсім.
Ти її знаєш?
Вона допитувала мене про Пола.
А про що конкретно?
У мене кілька запитань про вчорашнє.
Якщо ви в стані відповідати.
Чи мені прийти пізніше?
Люди, поведете дідуся з бабусею на обід?
«Мілліз» відчиняється опівдні.
Тоді ми в них будемо перші.
Ходімо. Обідати.
Я зазвичай проводжу такі розмови сам на сам.
Я піду до Барні.
Як він там?
Я тобі розкажу.
У вас прекрасна сімʼя.
Ви дуже добра. Чим можу бути корисний?
Розкажете про вчорашній вечір?
Я небагато памʼятаю.
А що памʼятаєте?
Памʼятаю, як на мене напали.
Але якийсь дивний напад, ні?
Я не маю з чим порівнювати...
Почнемо з того, що нападники нічого не взяли.
А це трохи дивно.
Добре.
Може, коли Барні збила машина, це поплутало їм плани?
То ви таки щось памʼятаєте. Я ще поговорю з містером Чхве.
Буду з вами відверта, містере Купер,
мені цей напад зовсім не здається випадковістю.
Таке враження, що ціллю були ви.
Нащо комусь на мене нападати?
Нащо комусь убивати Левітта?
Не бачу звʼязку.
Колись я служила у поліції Бронксу.
Насильницькі злочини там були як норма.
Але не тут. Це дуже тихе містечко.
Тут насильницьких злочинів практично не буває.
А за минулі кілька днів чоловіка жорстоко вбили вдома.
- Того, з яким ви билися. - То була не бійка.
А потім на вас напали й віддубасили прямо тут, на Мейн-стріт,
без очевидних мотивів.
А ваш друг Барні лежить тут поряд, виколупує з зубів асфальт.
Я знову не бачу звʼязку.
Це ви, містере Купер.
Сполучна ланка – це ви.
Я так бачу, бути вашим другом – небезпечна пропозиція.
То ми з вами не подружимося?
Я чула, місяць тому ви втратили роботу.
Це не така вже й рідкість.
Ви щойно сказали, що вже не в поліції Бронксу. Чому звільнилися?
- Якість життя. - Ну от. У мене те саме.
Та тільки вас звільнили.
Семантика.
Звідки ви вчора поверталися?
Джерсі. Возили дочку дивитися коледжі.
Слухайте, я перейду одразу до справи.
Я вас не дуже добре знаю.
Але в мене відчуття, що ви котитеся по похилій.
І вам украй потрібен рятувальний круг.
Я вам пропоную цей рятувальний круг.
Хай там у що ви вплуталися... я можу допомогти.
Проблема в тому...
що рано чи пізно ви перетнете межу,
і я більше не зможу вам допомогти.
І коли настане цей час, я зможу тільки одне – заарештувати вас.
Тут є над чим подумати. Дякую, що навідали, детективе.
Дякую, що приділили час.
Нормально поговорили?
Так, це все для проформи. Папірці заповнити.
Як Барні?
Побитий, але одужає.
А поговоримо про те, що вчора сталось? Я...
- Я хочу... - Може, не зараз.
Так. Добре.
Я піду.
Тебе майже готові виписати.
Я можу тебе забрати.
Ну що ти. Просто... Я попрошу Алі. Ти йди до дітей.
Меллі.
Таки треба було нам їхати в протилежний бік.
Відпочивай.
ДРУЗІ ТА СУСІДИ
- ...інше. Я щось спробую. - Це добре.
- Вибач. Треба... - Так.
Чому ти добре пахнеш?
Пробую щось нове. Не подобається?
Ні, я цього не казала. Що у нас є?
Лабораторні звіти.
Знаряддя вбивства – 38-й калібр. Три постріли з одного пістолета.
А у дружини – 22-й?
Так. І вона каже правду, з її пістолета не стріляли.
Але що це?
- Taurus ТХ22. - Ні, ні.
Аромат. Мускусний.
«Бальзамовий бриз». Його роблять зі справжнього бальзаму. І кедра.
Ясно. Що ще?
Думаю, цитрусові нотки.
Так.
Як показав аналіз слідів пострілу, жертва теж стріляла.
Але на місці злочину не знайдено ні куль, ні гільз з іншої зброї.
Тому він або в щось влучив, або хтось утік.
Або...
- Ми щось пропускаємо. - Ага.
Офіс обдзвонює місцеві лікарні,
питають, чи не потрапляли до них з вогнепальними ранами.
Убивці зазвичай не звертаються в лікарню.
Підозрюєш Купера?
Не знаю, чи в цьому підозрюю, але я просто його підозрюю.
Ти пахнеш новорічною ялинкою.
Обходять усі магазини електроніки Best Buy в місті.
Скуповують зовнішні диски.
Потім міняють їх на старі моделі, на вигляд як нові,
і повертають у магазин.
Далі перепаковують і продають нові в інтернеті, з націнкою.
Ця історія закінчується тим, що твій друг Міґґі купує мамі новий будинок?
Ні, авжеж ні.
Простежили серійні номери, вирахували його картку
і повʼязали його.
А тебе це дивує?
Він загрався.
Попався, бо не пощастило.
Попався, бо дурний.
Паскудство.
Ну ти ба, і досі гаряча штучка.
Як ти, Е?
Ні.
Що?
Спокійно, я за все плачу.
Але ти лялечка.
Феліксе, що ти хочеш?
Нічого. Все ок.
Тільки свої гроші у нашого козлика заберу
і все, піду.
Про що він говорить?
А ти не в темі?
Чорт забирай.
Я кілька разів продав товар. І все.
Усе було б нічого.
Але твій малий намутив з доставкою.
За мною погналися дурні копи.
Цей довбень почув одну сирену
і так перелякався, що викинув весь пакет.
Куди викинув?
А це найцікавіше.
Розкажи їй.
У річку.
Там риба від кайфу догори пузом плаває.
А тобі нема чим платити.
Добре, скільки?
Сам скажеш чи я?
Сто пʼятдесят тисяч доларів.
Який же ти ідіот.
Насправді 175.
А через тиждень уже буде 200 чи більше.
Проценти ростуть, як дурні.
Я чомусь не сумніваюся, що в тебе стільки немає.
Але я не можу так це залишити.
Правда ж?
- Правда? - Усе.
Це не проблема.
Я все владнаю.
- Ти владнаєш? - Так, я.
Я чув, ти миєш туалети десь у глушині.
Де ти візьмеш такі бабки?
Це не твій клопіт.
Ти знаєш, Елено, ти завжди мені подобалася.
В Сантьяґо ти була справжня перлина.
А раз ми давно знайомі, то я скину проценти.
Основну суму віддаси...
через тиждень,
і я дозволю нашому козлику ще трохи пожити й помучитися.
Ну от чого вона така смачна?
Ви знали, що їх виготовляють по десять мільярдів на день?
Ефект масштабу і все таке.
Отаке.
Добре.
Побачимося, козлику.
А ти, Елено,
якщо хочеш заробляти реальні бабоси,
у мене завжди знайдеться для тебе місце.
Ага?
Іди в сраку, Фелікс.
Боягузик.
Сто пʼятдесят тисяч?
Чим ти думав? У тебе з головою все в порядку?
То й що?
Ти сама багато років торгувала під Жизель і Рафом.
То було в Сантьяґо. Тут у нас є варіанти.
Брехня.
Це в тебе вони є.
Лікарняна їжа ніяка.
- Ти сама готувала? - Звісно, ні.
ПРИНСТОНСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ
Енді.
Привіт. Дякую, що приїхала.
Ти смієшся?
Мені більше не дають водити машину. Я вже й забула, як це класно.
- У тебе хоч права є? - Аякже.
Формально вони прострочені, але є.
Поїдемо додому?
Ні.
Постарайся не злетіти в кювет.
- Та детективка... - Лін, так.
Так. Вона приходила додому.
- Серйозно? - Так.
Я їй сказала, що ти прийшов додому в той вечір, коли загинув Пол.
Сказала, що ти був зі мною.
Добре.
Слухай, ти ж розумієш, що я не причетний до смерті Пола?
Авжеж. Я знаю, ти не вбивця.
А навіть якщо й так, у мене, крім тебе, нікого нема.
Знак «Стоп».
- Салют. - Привіт.
Боже. Ти не жартувала.
Так.
Скільки папірців, щоб поховати одного чоловіка,
у голові не вкладається.
Давай мені щось робити.
Так, ну...
- Бажаєте щось випити? - Я просто...
Мені те саме, що їй.
Знаєш що? Візьми оце все.
Так.
Не знала, що потрібна заява на свідоцтво про смерть.
Так. Проблема на проблемі.
Мабуть, це непогано відволікає скорботну вдову,
але чесно кажучи, я не знаю, чи я скорботна.
Це зрозуміло. Скільки тобі ще тут бути?
Поліція ще не закінчила в будинку.
Слухай.
Ти як, тримаєшся?
Я просто... Я...
Не можу це все збагнути.
Усі знають, що ми з Полом не дуже ладнали.
А тепер я маю організувати йому поминки? Що люди мені скажуть?
«Я знаю, ти його ненавиділа, але ось тобі запіканка»?
Ненавиджу запіканки.
Зрозуміла. Ніяких запіканок.
- Дякую. - Прошу.
Як думаєш, існує синдром удови-самозванки?
Так. Думаю, існує синдром усяких самозванців.
- Звісно, я трохи пригнічена. - Ну ясно.
Але розумієш,
коли я думаю про те, що всі мене жалітимуть,
мені хочеться кинутися під автобус.
Він навіть умерти не може так, щоб мене не принизити.
Знімаю капелюха, Пол. Дуже сильний хід.
Але... Вибач, не хочу тебе вантажити. Я знаю, бо чула...
- Ти жартуєш? - Ні, я чула про Купа.
- Не сміши. - Як у нього справи?
Його побили, але жити буде.
Навіщо комусь бити Купа?
Окрім мене?
Стоп, а що він зробив?
Я жартую.
Я переживаю за нього. Таке враження, що у нього якісь проблеми.
Не твій клопіт їх розв'язувати.
Я розумію,
але коли довго з кимось живеш, у вас зʼявляється своя особлива мова.
І хоч ви вже й не одружені,
ти не можеш прокинутися і раптом розучитися нею говорити.
Ми були в Принстоні, на екскурсії з Торі,
і ти знаєш, це було як...
Наче маленька капсула часу. «SSA-721».
Ну... я не розумію.
Організатор похорону... Хіба не він повинен цим займатися?
Так. Це на ту купку. Називається «Чужа фігня».
Ох, боже. Глянь. Отут.
Клопотання про спадщину. У перекладі з юридичної – несіть більше вина.
Усе, я вже профі.
Вибачте.
Ставлю 50 баксів на те, що ніхто не вміє на цьому грати.
Ти поміняв зачіску?
Маю плани на вечір.
Добре, що не напахтився.
Бо ти забракувала.
Забракувала.
Як пройшло з дівчиною? Місті?
Без потрясінь. Типова друга дружина.
Наче побивається за покійним.
Хоч, мабуть, оплакує новий «рендж ровер», за кермо якого ніколи не сяде.
А що в тебе? Є зачіпки?
Криміналісти знайшли в аміаку сліди крові.
Кров належить не Полові.
Схоже, наш кадр відбивався.
А що з лікарень?
Вогнепальних не було.
Але хтось таки заляпав кровʼю місце злочину.
А потім повитирав.
Чесно, я не розумію, навіщо людям діти.
Та ну. Невже ти ніколи не хотіла?
Ні.
А я хочу багато дітей.
Спочатку знайдемо жінку, з якою ти проживеш
довше, ніж два місяці.
Так нечесно. Іноді вони самі від мене йдуть.
А це що?
Думаю, це плюшевий ведмедик.
Це камера спостереження.
Як думаєш, що на ній?
Мабуть, нічого, але варто глянути.
Привіт, Екторе.
Господи Ісусе!
Ти чого прийшла?
Ти не відповідав на мої дзвінки.
Ти не уявляєш, яке лайно я розгрібаю.
Після того вбивства
від мене всі вимагають модернізувати сигналізацію.
Увесь Вестмонт-Вілідж.
Тобто твій бізнес процвітає.
Люба, щось сталося?
Наприклад?
Кажуть, там пограбування погано скінчилося.
Я до того будинку не підходила.
І само собою, нікого не вбивала. Це маячня, Екторе!
А Джордж Клуні?
Ясно, що ні.
Куп теж цього не робив.
А як ти знаєш?
Бо я його знаю.
Ти з ним трахаєшся?
Господи Ісусе! Я тебе прошу.
Я знаю одне – я втратив сон,
бо думаю, що ти там робиш з тим ґрінґо.
Туплю в стелю, вираховую, коли ти схибиш і попадешся.
Не переживай за мене.
Я переживаю не за тебе.
Не збагну, чому я дав себе втягти в це лайно.
Елено, ми не злочинці.
Я розумію, що ти боїшся.
Але чесне слово, у мене все під контролем.
Ні, я виходжу з гри.
І тобі дуже раджу.
Чіво винен Феліксові 150 тисяч доларів.
Паскудство.
І ти про це знав.
Я чув, що Чіво знову звʼязався з тими типами.
А не думав, що треба попередити мене?
Я не хотів, щоб він зіпсував тобі життя.
Я могла цьому запобігти, якби ти сказав.
Тобто це я винен?
Елено, йди додому.
Отже, місіс Левітт.
Я подумала, що ви захочете переглянути свої свідчення.
Треба уважніше придивитися до цього Купа.
Ага.
Ну що за люди?
Думаєш, вона знає більше, ніж каже?
Добре.
Привіт.
- Чуєш, класний концерт. - Дякую.
Тебе підкинути?
Так.
- Як виступила? - Нормально.
- Справді? - Так.
Бінго.
Так.
По-перше, то був Вестлейк. Не Байрам-Гіллз.
- Чому ти це все памʼятаєш? - А чому ти ні?
Я памʼятаю, як мене карали.
На мене не дивись. Я тобі не радила попадатися.
На маминих шинах була трава і грязюка.
Пощастило, що твоя мама не настукала.
Вона вважала, що я на тебе погано впливаю.
Жаль, що це виявилося правдою.
Ні, це неправда.
Те, що ти пережила і досі переживаєш...
це не твоя вина.
Дякую за такі слова.
Якби не ти,
мені було б нецікаво в старшій школі.
Я був занудний математик-футболіст.
А ти...
ти була безстрашна.
Я була непролікована.
Я захоплювався тобою.
І досі захоплююся.
Тому ти приходиш на мої виступи? Захоплюватися?
Приємно тебе бачити на сцені.
Ти знову схожа сама на себе.
А це як?
Як та, хто завжди робить так, як я сам хочу, але не можу.
Ох, чорт.
Чорт.
Зараза. Прокляття.
Найдорожча іграшка в подарунковій крамниці.
На вибір було або це, або букет з кульок...
Тобі щось принести?
Хто були ті люди?
Гадки не маю.
Брешеш.
Барні, та ну. Повір мені. Я не знаю, що то були за люди.
Проблема в тому, Куп,
що я тобі не вірю.
З тобою щось діється.
Не знаю, що конкретно й чому ти не кажеш.
Але я намагався тобі допомогти, а ти мені тільки брехав.
- Барні, все не так. - Ти мені тицьнув пакет готівки.
- Барні, перестань. - Не бреши мені!
Я просто тебе захищаю.
Чудово впорався.
Ти краще йди.
- Про що ти? - Буду вдячний, якщо ти підеш.
Доброго ранку. Тату. Ернандес.
Ти знала, що в Раяна вчора було побачення?
Так. Гель для волосся.
Як пройшло?
- Він туди не встиг. - Перестань, Арт.
Іноді, тату, ми працюємо допізна.
Можемо їхати на роботу?
Слухай.
Я зробив яєчню. Сідай.
Він зробив яєчню.
Ну,
знайшов щось корисне у смітнику?
Знайшов. Зразок крові.
Кров Ендрю Купера відповідає слідам в аміаку на місці злочину.
- Повтори. - З лабораторії дзвонили. Є збіг.
А ми тут базікаємо про твоє побачення?
Треба йти. Це масштабно.
Та не ходив я на побачення.
Ернандес, не спи.
Місіс Левітт.
Гості потроху прибувають.
Привіт, люба. Дуже тобі співчуваю.
Я тобі дуже-дуже співчуваю. Ми поряд.
СЬОГОДНІ МИ ОПЛАКУЄМО
НАМ ТЕБЕ БРАКУВАТИМЕ, ПОЛ!
ТИ ЗАСЛУГОВУВАВ НА КРАЩЕ.
- Ох, мила. - Я в порядку.
Напиши щось хороше.
- Привіт. - Як добре, що ви прийшли.
Прийми наші співчуття.
- Дякую, Нік. - Як ти?
Я ще не починала пити.
То ти відстаєш від графіка?
Мама Пола приїхала з Флориди.
Або в неї старечий маразм,
або він їй не казав, що ми розлучаємося.
- Так чи так, вийшло незручно. - Ой.
Так.
Я справляюся краще за деяких.
Дякую.
- Ти добрий. - Так.
Я розумію Місті.
Тут є де розгулятися, пополювати й посвітитися.
Чому б не пошукати наступного, поки на попередньому не осіла земля?
Але погодься, її спритність вражає.
Знаєте що? Я вже готова напиватися.
Більше ні слова.
Так. Ми зараз.
Привіт.
Як на тебе шита.
Ні, ні, ні.
Не знімай.
Прекрасна була служба.
Дякую.
Як ти?
Чудово, Куп.
Тобі щось потрібно?
Люба.
Скажеш, коли нести міцне.
- Добре. - Куп.
Я потім тебе вкраду. Є розмова.
- Супер. - Дякую, що прийшли.
Іду.
Господи. Та йду я!
Міс Купер.
- Детектив. - Містер Купер удома?
Його немає.
У нас ордер на обшук.
На мені нема трусів.
Я бачу.
- А ви хто? - Просто друг.
Аякже.
- Так. - У домі ще хтось є?
- Нема. - Що ж, добре.
Заходимо.
Без друзів я не піду.
Бери всю ложу. Все одно у серпні ми в Гемптонзі.
Не віриться, що ти ще не був на стадіоні «Янкі».
Я фанат «Метс».
Вибач.
Це недобре.
- Хлопці. - Куп.
- Привіт. - Ого.
Як самопочуття?
Все болить.
Паршиво.
Я знаю салон у місті. Кріотерапія. Творить дива.
Скину тобі лінк.
А що це? Крижані ванни?
Набагато краще. Я почав ходити ще в Хоккайдо.
Японці знають секрети.
А які були з себе ті вилупки?
Як двоє типів, які мене віддубасили.
За наші податки
поліція могла б і поворушитися.
Спочатку Пол, тепер оце.
Ціна нерухомості впаде.
Я знаю. Даєн щогодини моніторить сайт продажу.
Це її нове хобі.
Хтось чув, як там Барні?
- Куп, ти його бачив? - Він тримається.
Зважаючи на події,
Саманта, може, й не схоче жити в тому великому будинку.
Думаєш, продасть? Там будинок дуже непоганий.
Не знаю, але будинки з убивствами продаються на 25 % дешевше ринкової ціни.
- Господи Ісусе. - Та ну.
Перед розлученням він облаштував у підвалі кімнату відпочинку.
Мені було б моторошно жити там, де сталося вбивство.
За 25 % нижче ринкової ціни ти б змирився.
- Макніл, Руссо. - Так.
Ми нагору. Почнемо зі спальні.
- Прийнято. - Добре.
На.
Ти мене ненавидиш.
Я б себе теж ненавиділа.
Він сказав, між вами все скінчено. І я просто...
Я справді його кохала, розумієш?
Так.
Думала, ми все життя будемо разом. А тепер він...
Так, це важко.
Як Генрі? Можна його побачити?
Саманто, профітролі закінчуються.
Пол хотів би, що його гості їли десерт.
Так. Дякую, Памело. Я повідомлю.
Памела! Як приємно нарешті з вами познайомитися.
Я так любила вашого сина.
Він був би щасливий знати, що ми нарешті познайомилися.
Вибач, любонько.
А ти хто?
Памело, це Місті,
жінка, яку дрючив ваш син, доки не вмер.
Бос, ти де?
У підвалі.
Ви маєте це побачити.
Детективе Лін.
Що?
От чорт.
Ага.
- Куп. - Привіт.
Прогуляємося?
Давай.
- Мені дзвонила детективка. - І що?
Каже, що тебе били не грабіжники.
Я знаю.
Куп, хто був той тип у машині?
- Гадки не маю. - Ясно.
Не розумію, що з тобою коїться,
але зараз не час морозитися.
Дякую, але не треба про мене турбуватися.
- Твої діти... - Наші.
...бачили, що їхнього батька побили, як боксерську грушу.
Від такої травми вони ще не скоро оговтаються.
А як же я? Мої травми?
- Так, розкажи. - Га?
Розкажи. Що з тобою?
Я хочу тебе підтримати, але дай на щось спертися.
Мел...
Добре.
- Треба відповісти. - Так.
Боже.
Алі, ти дуже невчасно.
Я не знала, що робити. Вони зайшли.
Хто зайшов? Ти про що? Повільніше.
Поліція. У них був ордер, і... Я не знала, що робити.
Що? А що поліція?
Енді.
Вони їдуть.
Знаєте Фішера?
Він наче змінився.
Я зробила йому підборіддя.
Клас.
Привіт. Кет, можна тебе на секунду?
Чула, що сталося. Куп, ти в порядку?
Так, я одужую.
- Тебе добряче розмалювали. - А то. Так.
Кет, на секундочку.
Добре. Кажи.
Не тут.
Що сталося?
Мені потрібен адвокат.
Я підозрюваний у вбивстві Пола.
А це як?
Усе складно.
- Це моя робота, Куп. - Так.
Я спав з Сем.
І вплутався
у привселюдну суперечку з Полом за кілька днів до його смерті.
На вечірці у Ніка. Дом про це згадував.
Тому будь моїм адвокатом.
Я не вбивав, якщо це важливо.
- Куп, я не можу взятися. - Звісно, можеш.
Ні, серйозно. Ми з Сем – подруги.
А ми хіба не друзі?
- Авжеж, але... - Тоді візьми справу.
Я тобі допоможу, звісно.
Але сама захищати не зможу. Подзвони завтра мені в офіс.
Я тебе зведу з Робом Берроу, колегою.
Мені потрібна ти.
- Куп... - Це...
Ти найкраща.
- Ти повинна взятися. - Я подруга Сем,
це буде конфлікт інтересів.
Так, Кет...
Я нечітко пояснив.
Я не прошу взятися за мою справу. Я тобі наказую.
Ти візьмеш мою справу,
бо якщо відмовишся,
я розкажу Дому, що ти трахаєшся з доччиним хлопцем.
Думаю, Алісса теж буде не в захваті.
Куп, що ти робиш?
Те, що мушу.
А ще я не зможу заплатити аванс,
але потім виставиш рахунок.
Іди нахер.
Вважатиму, що це згода.
Налийте мені скотчу.
Прекрасно.
На здоровʼя.
Ендрю Купер,
вас заарештовано за вбивство Пола Левітта.
Праворуч.
БРЮС
ПРИЙДЕШ?
Це наче парадокс: я щотижня залазив у будинки
вже кілька місяців,
а взяли мене не за мій злочин.
ЗААРЕШТОВАНО ПІДОЗРЮВАНОГО У ВБИВСТВІ
Але останнім часом я відчував, що тону.
Думаю,
так було з братами Леманами у 2008-му.
І з Бенкманом-Фрідом через 15 років,
поки він ховався на Багамах і чекав,
коли помітять восьмимільярдну діру, яку він пробив у економіці.
Кет Резнік. Я адвокат містера Купера.
ЕНДРЮ КУПЕРА ВЗЯТО ПІД ВАРТУ НА ПОМИНКАХ
У вас тут море непрямих доказів.
Не кажучи вже про те, що ви предʼявили ордер жінці
з психічним розладом, яка не могла його зрозуміти.
Вона не орендар будинку. Навіть оренду не сплачує.
До суботи ця справа розсиплеться.
У машині містера Купера ми знайшли оце.
- Це не моє. - Більше ні слова.
Я знав, що завтра думатиму про дітей, про Мел,
і про можливий вирок – від 25 років до довічного.
Але найгірше, що могло статися, зрештою сталося.
Ніч у камері була першим чесним вчинком,
який я міг згадати за довгий час.
А може, я просто втомився від усього. Не знаю.
Так чи так, а та ніч була перша за довгий час...
коли я зміг поспати.
Переклад субтитрів: Олена Любенко