Diamanter har ingen værdi i sig selv. Det ved vi godt.
Men Van Cleef & Arpels' Snowflake-halskæde
sælges for omtrent samme beløb som en Rolls-Royce.
Hvorfor er diamanter så dyre?
Det er resultatet af et af den moderne histories mest succesfulde karteller,
der bad antitrustloven om at skride ad helvede til,
og en 80 år gammel marketingkampagne,
der forbandt sammenpresset kulstof med evig kærlighed.
Man siger, at diamanter holder evigt.
Men som nylige begivenheder har vist, er for evigt ikke, hvad det plejede at være.
Hvad laver I her?
- Vi bor her. - Skal du have morgenmad med?
Du bor ikke her.
Det gør du heller ikke.
Forhandleren.
Må jeg bede om siruppen?
- Siruppen. - Siruppen.
Rend mig.
Du må blive bedre til at dele.
Skrid med dig.
Slap af, Coop. Vi er alle familie.
- Jeg slår dig fandeme ihjel. - Det kan du ikke, Coop.
For du er allerede død.
Hey. Se, hvem der er vågen.
- Hej, far. - Hej, stump.
- Hvordan har du det? - Ret godt, faktisk.
Det er, fordi lægerne gav dig en hel masse morfin.
- Skat. - Hvad? Jeg så det. Det var for meget.
- Er der noget, du mangler? - Vand. Det ville være rart.
Lægen kom for at se dig.
- Men vi ville ikke vække dig. - Tak.
- Hvor længe har jeg været væk? - Tolv timer.
Hold da kæft. Jeg burde få bank noget oftere.
Der var ikke flere Doritos, men jeg...
Åh, hej, mr. Cooper.
- Havde du ikke skrottet ham? - Far.
- Han er ret omtumlet, så... - Ja.
- Jeg har det skønt. - Det er fint.
Hej. Jeg...
- Dårligt tidspunkt? - Kan jeg hjælpe dig?
Undskyld. Kriminalbetjent Rebecca Lin.
Jeg håbede på et minut eller to med mr. Cooper.
- Endnu en tennisskade? - Ikke helt.
- Kender du hende? - Hun afhørte mig om Paul.
Hvad med ham?
Jeg har et par spørgsmål angående i aftes.
Hvis du er frisk nok.
Jeg kan også komme senere.
I kan jo spise frokost med jeres bedsteforældre.
- Millie's åbner først til middag. - Så bliver vi de første.
Kom, alle sammen. Vi går.
Jeg foretrækker at foretage afhøringerne alene.
Jeg ser til Barney.
- Hvordan har han det? - Det finder jeg ud af.
Du har en dejlig familie.
Det er pænt af dig. Hvad kan jeg gøre for dig?
Fortæl mig om i aftes.
- Jeg kan ikke huske så meget. - Hvad kan du huske?
At jeg blev overfaldet.
Men det er lidt sært, ikke?
Jeg har ikke så meget at sammenligne med.
Overfaldsmændene tog ikke noget. Det er lidt usædvanligt.
Okay. Måske afbrød det dem, da Barney blev ramt af bilen.
Så kan du alligevel huske lidt. Jeg taler med mr. Choi senere.
Hvis jeg skal være ærlig, så føles det overfald ikke tilfældigt.
- Det føles, som om du var målet. - Hvorfor skulle jeg være et mål?
- Hvorfor skulle nogen dræbe Paul Levitt? - Jeg kan ikke se sammenhængen.
Jeg har været strisser i Bronx. Voldsforbrydelser var hverdagskost.
Sådan er det ikke her. Det her er... en meget stille by.
Der er faktisk meget få voldsforbrydelser.
Og i løbet af de seneste dage er en mand blevet brutalt myrdet i sit hjem.
- En mand, du sloges med. - Det var ikke en slåskamp.
Og så blev du overfaldet og banket lige på Main Street.
Angiveligt uden motiv.
Og din ven Barney ligger nede ad gangen og piller asfalt ud af tænderne.
- Jeg kan stadig ikke se forbindelsen. - Det er dig, mr. Cooper.
Du er forbindelsen.
Det ser ud, som om det er farligt at være din ven.
Betyder det, at vi to ikke skal være venner?
Jeg har hørt, at du forlod dit job for en måned siden.
Det er vel relativt almindeligt.
Du sagde, at du forlod dit job i Bronx. Hvorfor gjorde du det?
- Livskvalitet. - Hey. Også mig.
- Bortset fra at du blev fyret. - Ordkløveri.
Hvor havde I været?
I Jersey. Vores ældste skulle se på colleges.
Hør her... Jeg går lige til sagen.
Jeg kender dig ikke særlig godt.
Jeg fornemmer, at du er mand på vej ned.
Du har hårdt brug for en livline.
Nu står jeg her og tilbyder dig den livline.
Uanset hvad det er, du har rodet dig ud i... kan jeg hjælpe.
Sagen er...
...at du på et tidspunkt kommer til at gå over grænsen,
og så kan jeg ikke hjælpe dig længere.
Og når det sker, kan jeg kun anholde dig.
Det er stof til eftertanke. Tak, fordi du kom.
Tak for din tid.
Gik det okay?
Ja. Det var ren proforma. Hun tjekkede bare.
Hvordan har Barney det?
Han er forslået, men han kommer sig.
Kan vi tale om det, der skete i aftes?
- Jeg vil... - Måske ikke lige nu.
Ja. Okay.
Jeg går nu.
De er næsten klar til at udskrive dig. Jeg kan komme og hente dig.
Nej, hold nu op. Bare... Jeg får Ali til at hente mig. Vær sammen med børnene.
Hey, Melly.
Vi skulle vist være blevet ved med at køre i den modsatte retning.
Få hvilet dig.
- ...anderledes. Jeg kan prøve. - Det er fint.
- Undskyld. Jeg... - Okay.
Hvorfor dufter du godt?
Jeg prøver noget nyt. Hader du den?
Nej, det sagde jeg ikke. Hvad har vi fået?
Laboratorierapporten.
Mordvåbnet var en kaliber 38. Samme våben, alle tre skud.
Og konens var en 22?
Ja. Og hun talte sandt. Hendes våben er aldrig blevet affyret.
Men hvad er det?
- En Taurus TX22. - Nej, nej.
Duften. Den er moskusagtig.
Balsam Breeze. Lavet på ægte balsamgranolie. Og cedertræ.
- Okay. Hvad mere? - Og citrusnoter, tror jeg.
Nå. Ja.
Analysen af krudtslam viste, at ofret også affyrede et våben.
Men der var ikke yderligere projektiler eller patronhylstre på stedet.
Så enten ramte han noget, eller også var der en, der flygtede.
Eller...
- Eller også overser vi noget. - Ja.
Jeg får kontoret til at kontakte de lokale hospitaler
for at finde ud af, om der er kommet skudsår ind.
Mordere tjekker som regel ikke ind på skadestuen.
Tror du, at det er Cooper?
Jeg ved ikke, om det her var ham, men han har gjort et eller andet.
Du dufter som et juletræ.
De tager rundt til hver eneste Best Buy i byen.
Og så køber de eksterne harddiske.
Så bytter de dem ud med ældre modeller, der ser nye ud,
og returnerer dem.
De pakker og sælger de nye på nettet. Til fuld pris.
Og historien ender med, at din ven Miggy køber et nyt hus til sin mor?
Nej, selvfølgelig ikke. De sporede serienumrene til hans kort
og fangede ham.
- Og det overraskede dig? - Han blev ved for længe.
Oddsene indhentede ham.
Eller hans dumhed.
Pis. Pokkers også.
Ja, stadig lækker og sådan noget.
- Hvad så, E? - Nej.
Hvad? Slap af. Det er for sjov.
Men du ser godt ud.
- Hvad vil du, Félix? - Ikke noget. Alt er godt.
Jeg vil bare have mine penge fra vores lille gedebuk, og så er det fint.
- Hvad taler han om? - Ved du ikke det?
For fanden da.
Jeg har kørt et par ture. Ikke andet.
Ja, det er rigtigt.
Men han nossede i det.
Strisserne var efter mig.
Idioten hører en enkelt sirene
og bliver så forskrækket, at han smider det hele fra sig.
- Hvor? - Det er det bedste.
- Sig det. - East River.
Shamu må være pissehøj et eller andet sted.
Men så mangler pengene jo.
Hvor meget?
Vil du fortælle hende det, eller skal jeg?
Hundrede og halvtreds tusinde.
- Du er så dum. - Det er faktisk 175.
Og i næste uge bliver det 200 og så videre.
Renterne er noget lort.
Jeg er ret sikker på, at det beløb er alt for højt for dig.
Men jeg kan ikke bare lade det ligge. Vel?
- Vel? - Okay.
Det er ikke noget problem. Jeg tager mig af det.
- Tager du dig af det? - Ja.
Så vidt jeg ved, skrubber du toiletter ude på landet.
- Hvor fanden skulle du få de penge fra? - Det rager ikke dig.
Jeg har altid godt kunnet lide dig.
Du var den ægte vare.
Og fordi vi er gamle venner, så dropper jeg renterne.
Hvis du betaler hovedstolen senest...
...i næste uge,
så lader jeg vores gedebuk slippe uskadt fra det.
Hvordan fanden kan de smage så godt?
Er I klar over, at de laver en milliard af dem om dagen?
Skalafordeling og den slags.
Det er det.
Godt.
Vi ses, gedebuk.
Og Elena.
Hvis du vil begynde at lave rigtige penge, så har jeg altid plads til dig.
Hm?
Rend mig, Félix.
Forbandede kujon.
Hundrede og halvtreds tusind?
Hvad tænker du på? Hvad fanden er der galt med dig?
Hvad?
Du kørte for Giselle og Raf i årevis.
Det var i Santiago, for helvede. Her har vi andre muligheder.
Ævl.
Det har du måske.
Hospitalsmaden er elendig.
- Har du lavet det? - Selvfølgelig ikke.
Hej, Andy.
Hej. Tak, fordi du kom.
Tager du pis på mig?
Jeg får aldrig lov at køre længere. Jeg havde glemt, hvor sjovt det er.
- Har du overhovedet et kørekort? - Ja da.
Det er teknisk set udløbet, men ja.
- Vil du køre hjem? - Nej.
Bare forsøg at blive på vejen, ikke?
- Den kriminalbetjent... - Lin, ja.
Ja, hun kom forbi derhjemme.
- Gjorde hun? - Ja.
Jeg sagde, at du kom hjem den nat, Paul Levitt døde.
- Jeg sagde, at du var sammen med mig. - Okay.
Du ved vel godt, at jeg ikke havde noget med hans død at gøre.
Ja da. Du er ikke nogen morder.
Og selv hvis du er, så har jeg ikke andre.
Stopskilt.
- Hej. - Hey.
- Åh gud. Du mente det. - Jeg ved det.
Det er utroligt, at det kræver så meget papirarbejde at begrave nogen.
- Sæt mig i gang. - Okay, altså...
- Vil du have noget at drikke? - Hej. Bare...
Bare det samme som hende.
Ved du hvad? Tag det her.
Ja.
Jeg vidste ikke, at man skal ansøge om en dødsattest.
Ja. Det er langt ude.
Det er jo fint til at holde sørgende enker beskæftiget,
men jeg ved ikke, om jeg sørger.
Fair nok. Hvor længe skal du blive her?
Strisserne er ikke færdige derhjemme.
Hey.
Hvordan har du det?
Jeg... Jeg...
Jeg kan ikke fatte det.
Alle ved, at Paul og jeg ikke var på god fod.
Nu skal jeg afholde mindehøjtideligheden. Hvad vil folk sige til mig?
"Jeg ved, at du hadede ham, men her er en gryderet"?
Jeg hader fandeme gryderetter.
Noteret. Ingen gryderetter.
- Tak. - Selv tak.
Tror du, at man som enke kan blive ramt af bedragersyndromet?
Ja. Jeg tror, at alle kan rammes af det.
- En del af mig er jo ked af det. - Ja da.
Men altså...
Når jeg tænker på, at alle får medlidenhed med mig,
får jeg lyst til at gå ud foran en bus.
Han kan ikke engang dø uden at udsætte mig for endnu flere ydmygelser.
Hatten af for dig, Paul. Det er fandeme stærkt gået.
Jeg vil ikke læsse af på dig. Jeg har hørt...
- Seriøst? - Jeg har hørt om Coop.
- Lad nu være. - Hvordan har han det?
Han er lidt forslået, men han overlever.
- Hvem ville dog gøre Coop fortræd? - Ud over mig?
Vent. Hvad har han gjort?
Det var for sjov.
Jeg er bekymret for ham. Jeg føler, at han kæmper med noget.
- Det er ikke din opgave at hjælpe ham. - Det ved jeg godt.
Men når man lever sammen længe nok, udvikler man et privat sprog.
Og bare fordi man ikke er gift længere,
vågner man ikke bare og har glemt, hvordan man taler det.
Vi har lige været i Princeton på collegebesøg med Tori.
Og det var bare...
Som en lille tidskapsel. "SSA-721".
Altså... Det forstår jeg ikke.
Bedemanden. Bør bedemanden ikke tage sig af det her?
Jo. Den skal i den der bunke. Det er andre folks lort.
Åh gud. Se. Lige her.
Anmodning om skifte. Det betyder, at vi har brug for mere vin.
- Ja. Jeg er ekspert nu. - Undskyld?
Halvtreds dollar på, at ingen kan spille på det der.
- Har du ændret frisure? - Jeg skal ud senere.
Det er godt, at du har droppet duften.
Jeg vidste, at du hadede den.
Ja, det gjorde jeg.
Hvordan gik det med kæresten? Misty?
Ikke noget vildt. Den stereotypiske kone nummer to.
Hun var ret oprevet over tabet af afdøde.
Men hun sørger nok mest over den Range Rover, hun nu ikke får.
Hvad med dig? Har du noget?
Teknikerne fandt blodspor i ammoniakken.
- Det er ikke Pauls blod. - Så har han sikkert kæmpet imod.
- Og hospitalerne? - Ingen skudsår.
Men en anden har blødt på vores gerningssted.
Og har fjernet det.
Jeg forstår virkelig ikke, hvorfor folk får børn.
- Hold nu op. Har du aldrig overvejet det? - Nej.
Jeg vil have en hel masse børn.
Først skal vi have fundet dig en kvinde, du kan holde ud i mere end to måneder.
Det er ikke fair. Nogle gange dropper de mig.
Hvad er det?
Det er vist en bamse.
Det er et kamera.
Hvad tror du, at der er på?
Formentlig ingenting, men det er et kig værd.
Hej, Héctor.
Åh! Jøsses!
- Hvad fanden laver du her? - Du tog ikke telefonen.
Du aner ikke, hvordan det har været.
Siden det mord er jeg blevet kimet ned med ordrer om at opgradere alarmsystemer.
Kun i Westmont Village.
Så forretningen går godt.
Mija, er der sket noget?
Som hvad?
De sagde, at det var et indbrud, der gik galt.
Jeg har aldrig været i nærheden af det hus.
Jeg har ikke myrdet nogen. Det er jo vanvid, Héctor!
- Hvad med George Clooney? - Selvfølgelig ikke.
- Det var heller ikke Coop. - Hvor ved du det fra?
- Fordi jeg kender ham. - Knalder du ham?
I guder. Hold nu op.
Jeg ved bare, at jeg ikke kan sove,
fordi jeg spekulerer på, hvad du laver med den gringo.
Jeg stirrer op i loftet og spekulerer på, hvornår du nosser op og bliver fanget.
- Du skal ikke bekymre dig for mig. - Det er ikke dig, jeg er bekymret for.
Jeg ved ikke, hvordan jeg lod mig overtale til det her pis.
- Vi er ikke forbrydere, Elena. - Jeg forstår godt, at du er bange.
- Men jeg har styr på det. - Nej. Jeg er ude.
Hvis jeg var dig, ville jeg også stoppe nu.
Chivo skylder Félix 150.000 dollar.
Pis.
Og det vidste du fandeme. Ikke?
Jeg hørte, at Chivo hang ud med dem igen. Intet andet.
Og du mente ikke, at du burde sige det?
Han skulle ikke trække dig ned.
Det kunne jeg have afværget, hvis du havde sagt det.
Er det min skyld?
Tag hjem, Elena.
Nå, ms. Levitt.
Jeg tænkte, at du måske ville ændre din forklaring.
- Vi må se nærmere på ham Coop. - Ja.
Altså. De her mennesker.
Tror du, at hun ved mere, end hun siger?
Okay.
Hey.
- Hey, god koncert. - Tak.
Må jeg give dig et lift?
Ja.
- Hvordan gik koncerten? - Fint nok.
- Ja? - Ja.
Bingo.
Ja.
For det første var det Westlake og ikke Byram Hills.
- Hvordan kan du huske det? - Hvordan kan du ikke?
Jeg kan huske, at jeg fik stuearrest.
Du skal ikke kigge på mig. Jeg bad dig ikke blive fanget.
Min mors dæk var dækket af græs og mudder.
Vi er heldige, at din mor ikke sladrede.
Hun mente altid, at jeg havde en dårlig indflydelse.
- Jeg hader, at hun fik ret. - Hun fik ikke ret.
Det, du gennemgik... Det, du stadig gennemgår...
- Det er ikke din skyld. - Det er sødt af dig at sige.
Hvis det ikke var for dig, havde jeg ikke haft det sjovt i skolen.
Jeg var en kedelig fodboldspillende matematiknørd.
Og du...
- Du var frygtløs. - Jeg var umedicineret.
Jeg beundrede dig. Det gør jeg stadig.
Er det derfor, du kommer til mine koncerter? For at beundre mig?
Jeg elsker at se dig deroppe. Du ligner dig selv igen.
Hvordan ser det ud?
Som en, der altid gør det, jeg gerne vil, men aldrig kan.
Åh, pis.
Pis. For helvede.
Ja. Det dyreste, de havde i gavebutikken. Det var den eller en ballonbuket, så...
Mangler du noget?
Hvem var de fyre?
Det aner jeg ikke.
Fuck dig.
Hold nu op. Tro mig. Jeg aner ikke, hvem fanden de var.
Sagen er bare, Coop, at jeg ikke tror på dig.
Der foregår noget med dig.
Jeg ved ikke, hvad det er, eller hvorfor du ikke fortæller det.
Men jeg har forsøgt at hjælpe, og du gør ikke andet end at lyve.
- Sådan er det altså ikke. - Du gav mig et bundt kontanter.
- Hold nu op... - Drop det lort!
- Jeg prøver bare at beskytte dig. - Godt klaret.
Du må hellere gå.
- Hvad mener du? - Jeg ser helst, at du går.
Godmorgen. Far. Hernandez.
- Godmorgen. - Vidste du, at Ryan var på date i aftes?
Ja. Hårgeleen.
Hvordan gik det?
- Han nåede det ikke. - Det gør ikke noget, Art.
Nogle gange er vi nødt til at arbejde over, far.
Kan vi tage på arbejde?
Hey. Jeg har lavet æg. Sid ned.
Han har lavet æg.
Nå.
Kom der noget brugbart ud af den container?
Ja, faktisk. Jeg fandt blod.
Andrew Coopers blod matcher det blod, der var i ammoniakken.
- Sig det lige igen. - De har lige ringet. Det matcher.
Og så sidder vi her og taler om din date? Vi må af sted. Det er stort.
- Jeg var jo faktisk ikke på date. - Hernandez, kom nu.
Mrs. Levitt?
Gæsterne er ved at ankomme.
Hej, skat. Det gør mig så ondt.
Det gør mig ondt. Vi er her for dig.
I DAG SØRGER VI
VI VIL SAVNE DIG, PAUL!
DU FORTJENTE MEGET BEDRE END DET HER.
- Åh, skat. - Jeg er okay.
Bare skriv noget pænt.
- Hey. - Gudskelov, at I er her.
Det gør os så ondt, Sam.
- Tak, Nick. - Hvordan har du det?
Jeg er ikke begyndt at drikke endnu.
Så du er lidt bagud?
Paul er kommet herop fra Florida.
Enten er hun ved at være senil,
eller også har han ikke fortalt hende om skilsmissen.
- Uanset hvad er det virkelig akavet. - Av.
Ja.
I det mindste håndterer jeg det bedre end visse andre.
Tak.
- Det er sødt af dig. - Ja.
Jeg forstår godt Misty.
Det er en situation med masser af potentielle mål og indbygget spotlight.
Hvorfor ikke kigge efter sin næste mand, mens jorden lægger sig om den første?
Effektiviteten er imponerende.
Ved I hvad? Jeg er vist klar til at begynde at drikke.
Sig ikke mere.
Ja. Den klarer vi.
Hey.
Den sidder flot.
Nej, nej, nej.
Behold dem på.
- Det var en smuk ceremoni. - Tak.
Hvordan har du det?
Jeg har det godt, Coop.
Mangler du noget?
Skat.
Sig til, når du er klar til de stærke sager.
- Okay. - Coop.
Må jeg hive dig til side senere? Vi må tale sammen.
- Alle tiders. - Tak, fordi I kom.
Jeg kommer.
Åh gud. Jeg kommer nu!
Miss Cooper.
- Kriminalbetjent. - Er mr. Cooper hjemme?
Nej, det er han ikke.
Vi har en ransagningskendelse.
Jeg har ikke nogen bukser på.
Det kan jeg se.
- Og du er? - Jeg er bare en ven.
Klart.
- Ja. - Er der andre i huset?
- Nej. - Godt.
Kom så.
Jeg tager ikke med, medmindre jeg må tage nogen med.
Du kan få en hel suite. Vi er i Hamptons i august.
Tænk, at du aldrig har været på Yankee Stadium.
- Jeg er Mets-fan. - Det gør mig ondt.
Det var ikke sødt.
- Gutter. - Coop.
- Hey. - Hold da op.
Hvordan har du det?
- Jeg er øm alle vegne. - Ja, hold da kæft.
Jeg kender et sted inde i byen. Kryoterapi. Fantastisk.
- Jeg sender dig et link. - Hvad er det for noget? Isbade?
Nej, det er meget bedre. Jeg prøvede det i Hokkaido.
Japanerne kan den slags.
Hvordan så de svin egentlig ud?
Som to fyre, der bankede mig sønder og sammen.
Med alle de skattepenge burde politiet have mere styr på det her.
Først Paul og nu det her. Ejendomsvurderingerne kommer til at lide.
Ja. Diane har været på Zillow en gang i timen.
Det er det, hun går op i nu.
Ved nogen, hvordan Barney har det?
- Har du set ham? - Ja, han holder ud.
Alt taget i betragtning
har Samantha måske ikke lyst til at bo i det store hus længere.
Tror du virkelig, at hun sælger? Det er sgu et fedt hus.
Det ved jeg ikke, men mordhuse går for 25 % under markedsprisen.
- Hold da kæft. - Det er klart.
Han lavede det der hobbyrum i kælderen, lige inden de gik fra hinanden.
Jeg ville have det sært med at bo i et mordhus.
Til 25 % under markedspris ville du nok vænne dig til det.
- McNeal, Russo. - Ja.
Ovenpå med mig. Vi begynder i soveværelset.
- Modtaget. - Forstået.
Her.
Du må hade mig.
Jeg ville også hade mig.
Han sagde, at det var slut mellem jer. Og jeg...
Jeg elskede ham virkelig.
Ja.
Jeg troede, at vi skulle være sammen altid. Og nu er han...
Ja. Det er hårdt.
Hvordan har Henry det? Må jeg se ham?
Samantha, de er næsten løbet tør for vandbakkelser.
Paul ville have ønsket, at gæsterne fik dessert.
Ja. Tak, Pamela. Jeg giver besked.
Pamela! Hvor er det godt endelig at møde dig.
Jeg elskede virkelig din søn.
Det ville have glædet ham, at vi endelig mødtes.
Undskyld, skat.
Hvem er du?
Pamela, det her er Misty.
Den kvinde, din søn kneppede, før han gik bort.
Hvor er du?
I kælderen!
Du bør nok komme herop.
Kriminalbetjent Lin.
Hvad?
Hold da kæft.
Ja.
- Hej, Coop. - Hej.
Kommer du lige med?
Okay.
- Kriminalbetjenten ringede til mig. - Nå?
- Hun tror ikke, at det var røveri. - Det ved jeg.
Hvem var fyren i bilen, Coop?
- Det aner jeg ikke. - Okay.
Uanset hvad der foregår med dig,
er det virkelig dårlig timing at lukke mig ude.
Tak, men du behøver ikke at bekymre dig for mig.
- Dine børn... - Vores børn.
...så deres far blive banket sønder og sammen.
Det er ikke et traume, de lige kommer sig over.
- Hvad med mig? Hvad med mit traume? - Fortæl mig om det.
Fortæl det. Hvad foregår der?
Jeg forsøger at være her for dig, men du må give noget.
Mel...
Okay.
- Jeg er nødt til at tage den. - Ja.
I guder.
Hej, Ali. Det passer ikke så godt lige nu.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre. De kom bare brasende.
Hvem? Hvad taler du om? Sæt lige farten ned.
Strisserne. Og de havde en kendelse og... Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Hvad? Hvad med strisserne?
Andy.
De er på vej.
Kender I Fisher? Noget er anderledes ved ham.
Jeg opererede hans hage.
Fedt.
Hej. Kat, kan vi lige tale sammen?
Jeg hørte om det, der skete. Går det okay?
Ja, jeg klarer den.
- De gik virkelig til den. - Ja.
- Kat, en hurtig snak? - Ja. Hvad så?
Ikke her.
Hvad er der?
Jeg har brug for en advokat.
Jeg er mistænkt for drabet på Paul.
Hvordan det?
Det er kompliceret.
- Jeg lever af det her, Coop. - Ja.
Jeg gik i seng med Sam.
Og jeg kom op at toppes med Paul et par dage inden hans død.
Nicks fest. Dom nævnte godt noget om det.
Du er nødt til at være min advokat. Jeg er uskyldig, hvis det betyder noget.
- Coop, jeg kan ikke tage din sag. - Jo da.
Nej, seriøst. Sam og jeg er venner.
Er vi da ikke venner?
- Jo, men... - Så tag sagen, for helvede.
Jeg skal nok hjælpe dig.
Men det bliver ikke mig. Jeg ringer til mit kontor i morgen.
- Jeg tager fat i min kollega Rob Barrow. - Nej, det skal være dig.
- Coop... - Det...
Du er den bedste.
- Du skal tage sagen. - Som Sams ven
er der en potentiel interessekonflikt.
Okay, Kat...
Jeg er vist ikke direkte nok.
Når jeg siger, at du skal tage sagen, så er det en ordre.
Du tager min sag.
For hvis du ikke gør,
fortæller jeg Dom, at du knepper din datters kæreste.
Og det tror jeg heller ikke, at Alyssa vil synes om.
- Hvad har du gang i, Coop? - Det, jeg er nødt til.
Jeg kan i øvrigt ikke betale dit forskudshonorar.
Men du kan fakturere mig, når det er overstået.
Fuck dig.
Det tager jeg som et ja.
Hey. Lad mig få et glas af den der whisky.
Smukt.
Skål.
Andrew Cooper.
Du er anholdt for drabet på Paul Levitt.
Til højre.
KOMMER DU FORBI?
Det virker måske ironisk, når nu jeg havde begået indbrud hver uge
de seneste par måneder,
at de så tog mig for en forbrydelse, jeg ikke havde begået.
MISTÆNKT ANHOLDT I MORDSAG
Men jeg havde haft det på fornemmelsen.
Jeg forestiller mig,
at det var sådan, Lehman-idioterne havde det i 2008,
eller sådan, Bankman-Fried havde det 15 år senere,
da han gemte sig i Bahamas, mens han ventede på,
at nogen bemærkede det otte milliarder store hul, han havde slået i økonomien.
Kat Resnick. Jeg er mr. Coopers advokat.
ANDREW COOPER ANHOLDT UNDER OFFERS MINDECEREMONI
Det, I har, er en stak indicier.
For ikke at nævne, at I præsenterede en kendelse for en kvinde,
der er psykisk syg og ude af stand til at tage stilling til den.
Hun står ikke på lejekontrakten. Hun betaler ikke engang husleje.
Vi får sagen afvist inden weekenden.
Vi fandt den her i mr. Coopers bil.
- Det er ikke min. - Du siger ikke mere.
Jeg vidste, at jeg i morgen ville tænke på børnene, Mel
og risikoen for en straf på 25 år til livstid.
Men det værste, der kunne ske, var endelig sket.
Og at tilbringe en nat i den celle var det første ærlige,
jeg kunne mindes at have gjort længe.
Eller måske var jeg bare udmattet efter indsatsen. Jeg ved det ikke.
Uanset hvad var det første gang i lang tid...
...at det lykkedes mig at sove.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith