Диамантите нямат цена,
но диамантено колие на "Ван Клиф и Арпелс" струва почти колкото ролс-ройс.
Тогава защо са скъпи?
Заради най-успешния картел в съвременната история,
поругал антимонополния закон,
и 80-годишна рекламна кампания, свързала въглерода с вечната любов.
Казват, че диамантът е вечен,
но скорошните събития показаха, че вечността е относително понятие.
Какво правите тук?
- Тук живеем. - Ще закусваш ли?
Ти не живееш тук.
Нито пък ти.
Я, сделкаджията.
Дай сиропа.
Сиропа.
Майната ти!
Научи се да споделяш.
- Махай се. - Спокойно, Куп, семейство сме.
- Ще те убия. - Не можеш, Куп.
Вече си мъртъв.
Вижте кой се събуди.
Здрасти, тате.
Здрасти, дечко.
- Как си? - Доста добре.
Заради морфина, с който те натъпкаха.
- Скъпа. - Видях как му биха конска доза.
- Да ти донесем ли нещо? - Вода, моля.
- Лекарят дойде, но не те събудихме. - Благодаря, момчето ми.
- Колко време спах? - Дванайсет часа.
Трябва по-често да ме пребиват.
Нямаше "Доритос", но взех...
Здравейте, г-н Купър.
- Нали щеше да го зарязваш? - Тате!
От лекарствата е.
- Супер ми е. - Не се сърдя.
Здравейте.
- Удобно ли е? - Какво обичате?
Аз съм следовател Ребека Лин, исках да поговоря с господин Купър.
- Нова травма от тениса? - Не точно.
- Познаваш ли я? - Тя ме разпитва за Пол.
Какво за него?
Имам въпроси за снощния инцидент, ако сте в състояние.
Мога да дойда по-късно.
Идете с баба си и дядо си да обядвате.
"Милис" ще отвори по обед.
Значи ще сме първите посетители. Да вървим.
Предпочитам да е на четири очи.
Отивам при Барни.
- Той как е? - Ще ти кажа после.
- Имате прекрасно семейство. - Много мило. Защо сте тук?
Разкажете ми за снощи.
- Не помня много. - А какво помните?
Че ме нападнаха.
Странно, нали?
Нямам с какво да го сравня.
Нападателите не са откраднали нищо. Което е необичайно.
Може би са се канили, но Барни дотича и го осуети.
Значи все пак помните нещо. После ще говоря и с господин Чой.
Да ви призная, г-н Купър, това нападение не ми се струва случайно.
Бил сте нарочен.
Защо някой ще ме нарочва?
- Защо някой ще убива Пол Леви? - Не виждам връзката.
Преди бях ченге в Бронкс. Тежките престъпления бяха почти ежедневие.
Но не и тук, в това спокойно градче.
Тук изобщо няма тежка престъпност.
Но само преди дни мъж е убит в дома си.
- Сбили сте се с него. - Не се бихме.
После някой ви пребива на главната улица без явен мотив.
А приятелят ви Барни още плюе асфалт.
И тук не виждам връзката.
Вие, г-н Купър, сте връзката.
Приятелството с вас май е опасно за живота.
Значи с вас няма да сме приятели?
Преди месец сте напуснали работа.
В това няма нищо необичайно. Вие защо напуснахте полицията в Бронкс?
- Заради качеството на живот. - И при мен така.
- Само че вас са ви уволнили. - Подробности.
Откъде се връщахте снощи?
От Джързи. Водихме каката да разглежда колежи.
Вижте, ще карам направо.
Не ви познавам добре,
но усещам, че сте тръгнали по наклонена плоскост.
Имате отчаяна нужда от помощ.
Сега ви протягам ръка.
В каквото и да сте се забъркали, мога да помогна.
Работата е там,
че в един момент ще сгрешите и тогава ще съм с вързани ръце.
Ще мога единствено да ви прибера на топло.
Дадохте ми храна за размисъл. Благодаря, че се отбихте.
Благодаря.
Добре ли мина?
Знаеш как е, формалност. Да си изяснят обстоятелствата.
- Как е Барни? - Пострадал е тежко, но ще се оправи.
- Може ли да поговорим за снощи? - Може би не сега.
Добре.
Ще тръгвам. Скоро ще те изпишат.
- Мога да дойда да те взема. - Недей, ще помоля Али. Ти бъди с децата.
Мели.
Май наистина трябваше да караме в обратната посока.
Почини си.
- Защо миришеш хубаво? - Пробвам нов аромат. Не ти ли харесва?
- Нищо не съм казала. Нещо ново? - Балистичната експертиза.
И трите изстрела са произведени от оръжие 38-и калибър.
- А пистолетът на съпругата е 22-ри. - Тя не ни излъга. С нейния не е стреляно.
Какъв е?
- "Таурус ТХ22". - Не, ароматът. Мускусен е.
"Балсамов бриз". Има истинско балсамово масло и кедър.
Добре, друго?
И май цитрусови нотки.
Да, ето. Следите от барут показват, че и жертвата е стреляла.
Но на мястото нямаше други куршуми и гилзи.
Или е улучил нещо, или някой е избягал.
- Или пропускаме нещо. - Да.
Проверяваме в местните болници за новопостъпили с огнестрелни рани.
- Убийците не тичат до спешното. - Купър ли подозираш?
Може би не за убийството, но не му е чиста работата.
Миришеш на коледно дърво.
Обикалят магазините и купуват външни дискове.
Заменят ги с по-стари модели, които са като нови, и ги връщат.
А новите пробутват в интернет с голяма надценка.
И накрая твоят авер Миги купува на майка си нова къща ли?
Не, глупости.
Проследили серийните номера, стигнали до картите му и го спипали.
Изненадан ли си?
Дълго му се разминаваше, просто шансът му изигра лоша шега.
Не, глупостта.
О, не.
По дяволите, още си знойно маце.
- Как е хавата? - Не.
Какво? Споко, само те бъзикам.
Но наистина изглеждаш добре.
- Какво искаш, Фели? - Нищо, екстра съм си.
Вземам си парите от тоя с катинарчето и вдигам гълъбите.
- За какво говори? - Не знаеш ли? Хубава работа!
Направих две продажби, нищо повече.
Да, ама не.
Братчето ти прецака работата.
Ченгетата ме надушиха.
Пикльото чул сирена
и така го стегнала шапката, че хвърлил стоката.
- Къде я е хвърлил? - Следва интересното.
- Я ти й кажи. - В Ийст Ривър.
Сега някой кит здраво се друса.
Дължиш ми пари.
Колко?
Аз ли да й кажа, или ти?
150 000 долара.
Глупак такъв!
Всъщност са 175 000.
Другата седмица ще са 200 000 и тъй нататък.
Лихвата е убийствена.
Наясно съм, че тази сума е непосилна за теб.
Но някой трябва да плати, нали?
- Нали? - Стига.
Няма проблем, ще оправя нещата.
- Ти ли? - Да, правилно чу.
Последно знам, че търкаш селските кенефи.
Откъде ще намериш толкова пари?
Не бери грижа.
Винаги съм те харесвал, Елена.
У дома щях да те нося на ръце.
Понеже отдавна се знаем, махам лихвата.
Донеси ми сумата до другата седмица
и няма да закачам недоносчето.
Как може да са толкова вкусни!
Знаете ли, че правят по десет милиарда ей такива на ден?
Да живей потреблението!
Такива ми ти работи.
Хайде, до нови срещи, катинарчо.
И, Елена,
ако искаш да печелиш големи мангизи,
имам къде да те уредя.
Що не се гръмнеш!
Путьо!
150 000?
Акъл имаш ли? Превъртя ли?
Какво толкова?
Ти пласираше за Жизел и Раф години наред.
Това беше в Сантяго бе! Тук имаме други възможности.
Глупости, ти имаш.
Здрасти, Анди.
Здрасти. Благодаря, че дойде.
Едва ме нави! Бях забравила колко е гот да караш кола.
- Имаш ли книжка? - Много ясно!
Е, с малката подробност, че вече не е валидна.
- Ти ли ще караш към къщи? - Не.
Само не излизай от пътя.
- Онази следователка... - Лин.
- Мина през къщи. - Така ли?
Казах й, че си се прибрал у дома в нощта на убийството и си бил с мен.
Добре.
Нали знаеш, че нямам пръст в смъртта на Пол?
Естествено. Знам, че не си убиец.
А и да си, само теб си имам.
Знак "стоп".
- Здрасти. Майко мила, не е било шега. - Нали?
Каква бумащина, за да погребеш човек!
- Впрегни ме на работа. - Добре.
- Нещо за пиене? - Здравейте, ще пия като нейното.
Направо вземи всичко това.
- Кандидатства се за смъртен акт? - Да, не е истина!
Опечалените вдовици сигурно така се разсейват,
само че аз не скърбя особено.
Разбирам те. Колко още ще си в този хотел?
Полицията още е в къщата.
Как си?
Още не мога да го осмисля.
Всички знаят, че с Пол не бяхме в добри отношения.
А сега трябва да му правя помен! Какво ще ме утешават?
"Мразеше го, но нищо, дръж тавата."
- Ненавиждам мъкненето на храна. - Запомних, без тави с храна.
Благодаря.
Дали има "синдром на мнимата вдовица"?
И още как! За всичко си има синдром.
- Част от мен тъжи, разбира се. - Естествено.
Но като си помисля, че всички ме съжаляват,
ми иде да се хвърля под автобуса.
Дори в смъртта си той ме кара да се чувствам омерзена.
Свалям ти шапка, Пол, продължаваш да ме мачкаш.
Извинявай, че си го изливам на теб.
- Спокойно. - Чух за Куп, как е той?
Поступаха го, но ще се оправи.
- Боже! Кой би искал да го нарани? - Освен мен ли?
- Какво е направил? - Шегувам се.
Тревожа се за него, в труден период е.
- Не ти е работа да му оправяш бакиите. - Знам.
Но като си живял години с един човек, се разбирате с ваш таен език.
Какво като не сме женени -
не сме забравили да го говорим.
Заведохме Тори в "Принстън" и се почувствах...
Като в капсула на времето. "ССА-721".
Нещо не схващам - това не е ли работа на погребалното бюро?
За онази купчина е, нарекла съм я "не е моя работа".
Виж ето тук.
Молба за заверка на завещание. Това си плаче за още вино.
- Станах тесен специалист. - Може ли за малко?
На бас, че не могат да свирят на това нещо.
- Да не си правил нещо с косата си? - После ще излизам.
Поне сега не си се напарфюмирал.
- Не одобряваше миризмата. - Да.
Как мина с приятелката - Мисти?
Без сътресения. Типичната втора съпруга.
Стори ми се съкрушена,
но сигурно заради новия "Рейндж Роувър", който няма да получи.
- Ти откри ли нещо? - Изолирали са кръв в амоняка.
- Не е на Пол. - Нашият човек явно се е съпротивлявал.
- А в болниците? - Нямат простреляни пациенти.
Но явно някой е прокървил.
И после е почистил.
Не разбирам защо им е на хората да имат деца.
- Никога ли не си искала? - Не.
Аз искам много деца.
Първо си намери жена, с която да изтраеш поне два месеца.
Не е така, понякога те ме зарязват.
Какво е това?
Нарича се плюшена играчка.
Скрита камера.
Какво ли ще има на нея?
Сигурно нищо, но да проверим.
- Здрасти, Хектор. - Мили боже! Какво правиш тук?
Не си вдигаше телефона.
Нямаш представа колко ми е напечено.
След убийството непрекъснато ми звънят за нови аларми.
Всички са в Уестмонт.
Значи бизнесът върви.
Случило ли се е нещо, мила?
- Какво например? - Било е влизане с взлом.
Не съм припарвала до онази къща.
Не съм убивала никого, Хектор! Да не слънчаса?
А Джордж Клуни?
Естествено, че не. Куп не го е извършил.
- Откъде знаеш? - Познавам го.
- Спиш ли с него? - Боже! Стига вече.
Сън не ме лови да те мисля какви ги дробиш с онзи гринго.
Кога ли ще сгрешиш и ще те пипнат?
- Не се тревожи за мен. - Не за теб се тревожа.
Само като се сетя, че въвлече и мен!
Не сме престъпници.
Разбирам, че си уплашен,
но те уверявам, че всичко е наред.
Не, повече няма да участвам.
Съветвам те и ти да зарежеш това.
Чиво дължи на Фели 150 000 долара.
Ужас.
И си знаел!
- Само чух, че пак движи с онези типове. - И защо не ми каза?
Исках да те предпазя.
Ако ми беше казал, щях да го спра.
Аз съм виновен, така ли?
Прибирай се, Елена.
Госпожо Леви, май трябва да промените показанията си.
- Искам да проучим Куп. - Да.
- Ама че хора! - Мислиш, че крие нещо ли?
Ясно.
Здрасти.
- Страшна певица си! - Благодаря.
Да те закарам?
Добре.
- Как беше? - Добре.
Бинго.
Беше в "Уестлейк", не "Байръм Хилс".
- И помниш? - А ти как така си забравил?
- Помня, че ме наказаха. - Не гледай мен, нямам вина.
Гумите на майка ми бяха в трева и кал.
Добре че тя не ни издаде. Смяташе, че ти влияя зле.
- Тъпото е, че се оказа права. - Не беше права.
Това, което преживя и преживяваш сега...
- Вината не е твоя. - Радвам се, че мислиш така.
Ако не беше ти, в училище щеше да е пълна скука.
Бях сдухан математик, играещ футбол,
а ти беше безстрашна.
- Не си пиех хапчетата. - Възхищавах ти се.
- Не съм спирал. - Затова ли идваш да ме гледаш как пея?
Приятно ми е да те слушам. Отново си предишната Али.
Опиши ми я.
Тя е човек, който прави това, което аз не се осмелявам.
Мамка му.
Егати.
Сега ли точно?
Най-скъпото нещо в сувенирния магазин.
Алтернативата беше балони.
Да ти донеса нещо?
Кои бяха онези?
- Не знам. - Не ме занасяй!
Повярвай ми, Барни, нямам представа.
Работата е там, Куп, че не ти вярвам.
Нещо става с теб, не знам какво и защо не ми казваш.
Исках да ти помогна, но само ме лъжеш.
- Няма такова нещо. - Връчи ми пачки в брой.
- Стига, Барни. - Не ме занасяй!
- Искам да те предпазя. - Добре се справяш.
Върви си.
- Не говори така. - Искам да си ходиш.
Добро утро, татко, Хернандес.
- Добро утро. - Райън имал среща снощи.
Да, затова беше гелосан. Как мина?
- Не отишъл. - Карай.
Работихме до късно.
Ще вървим ли?
Направих яйца, седни.
Забъркал е яйца.
И така, намери ли нещо полезно в боклука му?
Да, следи от кръв.
Кръвта на Андрю Купър съвпада с тази в амоняка.
- Я повтори. - Потвърдиха ми, че съвпада.
А ние си бъбрим за срещата ти? Да тръгваме.
- Не отидох на срещата. - Идвай, Хернандес.
Госпожо Леви, гостите вече пристигат.
Мила, моите съболезнования.
Съболезнования. Ще ти помагаме.
ДНЕС СКЪРБИМ
ЩЕ НИ ЛИПСВАШ, ПОЛ!
НЕ ЗАСЛУЖАВАШЕ ТАЗИ СЪДБА.
- Скъпа. - Добре съм.
Напиши нещо хубаво.
- Здравей. - Слава богу, че дойдохте.
Съболезнования, Сам.
- Благодаря. - Как си?
- Още не съм си сипала да пия. - Значи закъсняваш.
Майката на Пол дойде от Флорида.
Или е изкуфяла,
или не й е казал, че се развеждаме.
- Много е неловко. - Ужас.
Поне не се излагам като други хора.
Благодаря. Много мило.
Разбирам я Мисти, толкова много паралии на едно място!
Какво й пречи да се оглежда за следващия мъж?
Да й завидиш за бързината.
- Вече ми е време да си сипя нещо. - С теб съм.
Да пием.
Здравей.
Добре ти стои. Не, недей.
Остави ги.
- Беше прекрасно опело. - Благодаря.
- Как си? - Много добре.
Трябва ли ти помощ?
Мила, кажи ми, ако ти потрябва нещо по-силно.
Куп, после може ли да поговорим?
Става.
Идвам.
Идвам де!
Госпожице Купър.
- Инспекторе. - Брат ви тук ли е?
- Няма го. - Имам съдебна заповед за обиск.
Без гащи съм.
Виждам.
- А вие кой сте? - Само приятел.
Щом казвате.
- Да. - Някой друг в къщата?
- Не. - Хубаво.
Да влизаме.
Искам да ида с приятели.
Апартаментът е свободен, ще сме в Хамптънс.
- Не си стъпвал на "Янки Стейдиъм"? - Викам за "Метс".
- Съчувствам ти. - Не го закачай.
- Момчета. - Куп! Виж се само.
Как си?
- Всичко ме боли. - Кофти тръпка.
Препоръчвам ти криотерапия, ще ти дам адреса на едно студио в града.
Вани с лед ли правят?
Не, нещо по-добро. Като живях в Хокайдо, го пробвах.
Японците са го измислили.
Как изглеждаха ония нещастници?
Бяха двама, помляха ме от бой.
За данъците, които плащаме, полицията хич не е в час.
- Първо Пол, сега това. - Ще има трусове на имотния пазар.
Даян усилено се оглежда за нов имот. Сега това си е наумила.
- Как е Барни? Видя ли го, Куп? - Да, държи се.
На Саманта сигурно няма да й се живее в онази голяма къща.
Мислиш, че ще я продаде ли? Хубава къща е.
Не знам, но имотите, в които е имало убийство, са с 25% надолу.
- Боже мили. - Лошо.
А точно преди да се разделят, Пол направи стая за купони.
Не бих живял в къща, където е убит човек.
За 25% под пазарната цена ще се прежалиш.
Макнийл, Русо, да започнем от спалнята горе.
Добре.
Вземи.
Боже, сигурно ме мразиш. Не бих ти се сърдила.
Той ми каза, че бракът ви е приключил.
Наистина го обичах.
Да.
Мислех, че ще прекараме живота си заедно, а сега...
- Да, тежко е. - Как е Хенри? Може ли да го видя?
Саманта, еклерите са на привършване.
- Пол щеше да иска десерт за гостите. - Благодаря, Памела. Ще изкарат още.
Памела, радвам се да се запознаем най-сетне.
Толкова обичах сина ти!
Щеше да се радва, че сме се запознали.
Прощавай, мила.
Ти коя си?
Памела, това е Мисти. Синът ти я чукаше, преди да умре.
- Шефке, къде си? - В мазето.
Ела да видиш нещо.
Инспектор Лин.
Какво има?
- Виж ти! - Да.
Здравей, Куп.
Ела с мен.
Добре.
- Обади ми се инспекторката. - И?
- Според нея онези не били крадци. - Знам.
Кой беше онзи тип в колата?
Идея си нямам.
Не знам какво те мъчи, но започни да ми споделяш.
Благодаря, но не искам да ме мислиш.
- Децата ти... - Нашите деца.
...видяха как пребиха баща им.
Дълго време ще им държи влага.
- А на мен? - Точно така! Разкажи ми.
Кажи ми какво става.
Искам да ти помогна, но съм в неведение.
Мел...
- Трябва да вдигна. - Да.
Боже.
Здрасти, Али, сега не е удобно.
- Хванаха ме натясно, просто нахълтаха. - Кой? За какво става дума?
Ченгетата дойдоха със заповед. Мамка му, не знаех как да реагирам.
Дошли са ченгетата?
Анди, идват за теб.
- Познавате ли Фишър? Изглежда различно. - Оперирах му брадичката.
Супер.
Привет. Кат, може ли за малко?
- Чух за инцидента. Добре ли си? - Да, ще ми мине.
- Добре са те подредили. - Няма спор.
Кат, набързо само?
- Добре, какво има? - Не тук.
Какво има?
Трябва ми адвокат. Заподозрян съм в убийството на Пол.
Как така?
Сложно е.
- С това се занимавам. - Знам.
Спях със Сам.
А с Пол се скарахме пред свидетели малко преди смъртта му.
На купона у Ник. Дом ми спомена.
Искам да ме защитаваш. Невинен съм, ако ти е важно.
- Не мога да поема случая. - Можеш.
Със Сам сме приятелки.
А с теб не сме ли?
- Да. - Тогава поеми случая!
Ще ти помогна, но не може да те защитавам. Звънни утре в кантората.
- Ще те свържа с колегата ми Роб Бароу. - Не, искам да си ти.
- Най-добрият адвокат си. Поеми случая. - Заради Сам съм в конфликт на интереси.
Кат, явно не ме разбираш правилно.
Не те моля, настоявам. Ти ще го поемеш.
Иначе ще кажа на Дом, че чукаш гаджето на дъщеря ви.
Алиса няма да ти прости такова нещо.
- Какво правиш, Куп? - Притиснат съм.
Не мога да ти платя сега, но щом приключи всичко, ще ти се издължа.
Мръсник!
Приемам го за "да".
Сипи ми малко скоч.
Екстра.
Наздраве.
Андрю Купър, арестуван сте за убийството на Пол Леви.
Надясно.
БРУС
ЩЕ ДОЙДЕШ ЛИ?
След като тараших къщи всяка седмица през изминалите два месеца,
е ирония, че ме прибраха за нещо, което не съм извършил.
Но го предчувствах.
Като "Лиман Брадърс" през 2008 г.
или Банкман-Фрийд 15 години по-късно.
Криел се на Бахамите, докато разберат, че е ощетил икономиката с 8 млрд. долара.
Кат Резник. Ще защитавам господин Купър.
АНДРЮ КУПЪР АРЕСТУВАН НА ОПЕЛОТО НА ЖЕРТВАТА
Това са косвени улики.
А и сте връчили заповед на жена с психическо заболяване.
Тя не живее на адреса, дори не плаща наем.
Обвиненията няма да издържат.
Беше в колата на господин Купър.
- Не е мой. - Нито дума повече.
Утре щях да мисля за децата, Мел и риска да лежа 25 години или до живот.
Но най-сетне стана най-лошото.
Нощуването в онази килия беше първата ми непринудена постъпка.
Или може би просто нямах сили.
При всички положения онази вечер беше първата,
в която успях да поспя.
Превод на субтитрите Катина Николова