שלוש יריות.
אחת בראש. שתיים בפלג הגוף העליון.
את חושבת שזו הייתה פריצה שהשתבשה?
מוקדם מדי לדעת, אבל…
אלה הרבה יריות יחסית לפריצה והן גם די מדויקות.
שתיים בצד הגוף ואז אחת בראש.
אני מרגישה שזו הוצאה להורג.
את יכולה לנסות להישמע נרגשת פחות?
"פול לוויט".
הוא בעל הבית לפי הדואר.
והוא לא מופיע בתמונות המשפחתיות.
גירושים?
משהו.
הבלשית לין, אני חושבת שיש כאן שאריות אבקת שריפה.
הקורבן ירה?
אני עוד לא יכולה להיות בטוחה, אבל כך זה נראה.
אבל אין אקדח.
לא. ערכנו חיפוש מקיף לפני שהגעת.
- ראיות -
אתה מריח את זה?
- מה, חרא ומוות? - לא. אמוניה.
מישהו ניסה לנקות כאן.
תחגור חגורת בטיחות, הרננדז.
נראה שמדובר ברצח.
אני לא מאמין שזה קרה כשהיינו בבית.
האם ראיתם או שמעתם משהו
בין השעות 18:00 אמש ו-06:00 הבוקר?
- אנחנו אף פעם לא נמצאים בצד הזה של הבית. - הצד הקדמי?
מה עם מצלמות האבטחה?
היינו בבית אמש.
אנחנו לא מפעילים את מערכת האבטחה כשאנחנו בבית.
זו שכונה די בטוחה.
אז מתי ראיתם את מר לוויט לאחרונה?
פול עזב לפני כמה חודשים.
הם במהלך גירושים.
אז הפעם האחרונה שראיתם את מר לוויט הייתה כשהוא עזב את הבית?
- לא, הוא הגיע לכאן מדי פעם. - לא.
הוא משחק בגולף במועדון ומגיע לכל האירועים החברתיים.
אני מצטער, אתם צריכים לטפל בזה?
לא, אלה רק הצדפות המרוסקות שהזמנו.
- למגרש הפטנק. - ודאי.
אז פול היה חבר שלכם?
אני מניח שאפשר להגיד.
האם עולה בדעתכם מישהו שעלול היה לרצות לפגוע בו
או מישהו שאולי איים עליו?
לא. לא ממש.
לא אמרת שהוא נקלע לקטטה אצל ניק?
- זה לא היה רציני. - מי זה ניק?
ניק ברנדס.
שחקן האן-בי-איי?
כן, הוא גר במרחק כמה רחובות מכאן.
אז ניק ברנדס רב עם מר לוויט?
זה לא נשמע קרב הוגן.
לא, לא. ניק ערך את המסיבה.
בסדר, אז עם מי מר לוויט רב במסיבה?
יש רק אפשרות אחת למה שקרה.
- היי. - היי, קופ.
כלומר, אני מהמר על סאם, נכון?
הם תוקפים זה את זה כל הזמן בגירושים האלה,
ועכשיו היא תקבל הכול.
יש לה מניע, אפשרות…
גרייס אמרה שסאם לא הייתה בעיר.
הבחורים שהשקיעו במסעדה של פול מקושרים למאפיה.
- אולי הוא הרגיז את האיש הלא נכון. - או שזה היה אקראי.
יופי. חיסול מקצועי. רוצח סדרתי.
פאק. אני קונה אקדח.
מה דעתך, קופ?
אני חושב שאם גורדי יקנה אקדח,
זה רק עניין של זמן עד שיירה לעצמו בזין.
לך תזדיין.
מיס לוויט, תודה שהגעת לכאן מהר כל כך מבוסטון.
ודאי. יצאתי ברגע שהתקשרת.
צר לי מאוד על האובדן שלך.
אני לא יודעת איך אספר לבנים שלי.
פול היה שמוק אמיתי, אבל הוא היה אבא שלהם.
דיברתי עם ההורים שלך
והם אישרו שאת והבנים שלך הייתם אצלם כל הלילה אמש,
חגגתם יום הולדת.
תודה לאל שנסענו.
אני לא רוצה לחשוב על מה שהיה קורה אילו היינו בבית.
אם מדברים על כך, למה מר לוויט היה בבית שלך?
הוא כבר לא גר שם, נכון?
הוא שכר בית קטן בפאונד רידג',
אבל הוא לא בדיוק עזב לגמרי.
אז מדי פעם הוא הופיע כדי לקחת משהו.
וזה היה בסדר מצדך?
לא ממש, לא.
אבל מה יכולתי לעשות?
כשאמרתי שאחליף מנעולים,
הוא איים להפסיק לשלם את המשכנתה.
רק ניסיתי לשמור על שקט מולו למען הילדים.
הוא לא הקל עליי.
את יודעת שאת המוטבת היחידה
של פוליסת ביטוח בשווי 20 מיליון דולר על שם בעלך?
הייתי בדרך לקבל סכום נאה בהסכם הגירושים שלנו.
עכשיו תקבלי הכול.
אני מתנצלת. אני חייבת לשאול את השאלות האלה.
- זו לא הייתה שאלה. - אפשר להגיד שלא.
אז בעלך עזב אותך למען אישה צעירה בהרבה.
זה ודאי הכעיס אותך.
לא.
הוא התחנן לחזור.
ולא רצית אותו?
הגירושים האלה היו הדבר הכי טוב שקרה לי.
פול לא היה בן זוג קל.
זו הפעם הראשונה בחיים שלי שאני לא מטפלת בגבר.
את לא יוצאת עם מישהו אחר?
כרגע אני מסתפקת בטיפול בילדים שלי ובעצמי.
מתי דיברת עם בעלך לאחרונה?
- אמש. - הרביתם לדבר?
הוא הרבה להתקשר. הוא התקשה לשחרר.
איך הוא נשמע?
שיכור, עצוב, כועס. כרגיל.
היו לפול אויבים למיטב ידיעתך?
לא ממש, לא.
מה עם אנדרו קופר?
סליחה, מה?
מתברר שפול ומר קופר הלכו מכות
לפני כמה שבועות במסיבה.
את נראית מופתעת.
קופ ומל הם חברים מהשכונה.
לא שמעתי על שום מריבה.
ומל היא אשתו של מר קופר?
גרושתו.
ספרי לי על העסקים של בעלך. המסעדות.
לא, פול לא שיתף אותי בזה.
לא הייתי מעורבת.
אולי כדאי לבדוק את המשקיעים שלו.
פול היה תמיד פרנואידי קצת לגביהם.
הבנתי שהם מפוקפקים במידה מסוימת.
היה לפול אקדח?
כן. אמרתי לך שהוא היה פרנואיד.
את יודעת איזה אקדח?
לא. אני לא מבינה בכלי נשק.
אמרתי לו להחזיק את האקדח שלו במשרד שלו.
הוא קנה גם לי אקדח, אבל לא השתמשתי בו מעולם.
הוא בכספת בבית.
אני יכולה למסור לך את הצופן.
תוכלי לבדוק. לא נעשה בו שימוש מעולם.
זה אקדח קטן. אני לא יודעת.
סיימנו כאן?
אני מצטערת, אני חייבת לבדוק מה שלום הבנים שלי.
כן, ודאי.
- הבלשית לין -
- את לא בוטחת בה? - אתה כן?
האליבי מוצק. דיברתי עם ההורים בעצמי.
זה לא אומר שהיא לא הייתה מעורבת בזה.
בדוק את האקדח בכספת.
- בסדר. - הישנה הולכת והחדשה מגיעה.
- זו החברה? - כן.
פול תופס פצצות. אני מודה.
- זו הייתה עסקה. - איך את יודעת?
תראה אותה.
את אדם ציני ביותר. אמרו לך את זה פעם?
ואתה רומנטיקן?
אני פשוט אוהב לראות את הטוב באנשים.
במיוחד כשהם נראים כך.
- רוצה שאני אטפל בזה? - היית מת.
לך לבדוק את האקדח.
ניסיתי להתקשר אל סאם שוב. היא עדיין לא עונה.
בטח כולם מתקשרים אליה. היא תראה שהתקשרת.
אני מרחמת עליה מאוד. על הבנים.
אני יודע. פול היה די שמוק,
אבל הוא לא היה בחור רע.
- באמת? - לא, לא באמת.
את מוכנה לנסיעה שלך מחר?
אני מרגישה שזה לא בסדר לנסוע עכשיו.
אולי כדאי שאתן לטורי ולקופ לנסוע לבד.
ביקורי הגיוסים בקולג' הם חשובים מאוד.
אני חושב שטורי תשמח
אם שני ההורים שלה יהיו ממוקדים בה לרגע,
- בהתחשב בכך ש… את יודעת. - שהיא שונאת אותנו?
היא לא שונאת אותך.
היי, את חושבת שיהיה לך מוזר להיות שם עם קופ?
מה זאת אומרת?
שם התאהבתם.
לא.
אני רק מקווה שהוא לא ישכח שזה מחר.
מר קופר, אני הבלשית לין ממשטרת ווסטמאונט.
איך אפשר לעזור לך, הבלשית?
אני בטוחה ששמעת
שהחבר שלך פול לוויט נורה ונהרג אמש.
כן. זה נורא. אני חושב שכולנו עוד בהלם.
יפריע לך אם איכנס לרגע?
לא, בבקשה. היכנסי.
אפשר להציע לך משהו לשתות?
לא.
- אתה גר כאן לבד? - כן.
כלומר, לא בדיוק. לא כרגע.
אחותי גרה כאן זמנית. זו הסיבה לבלגן.
אז בקשר למר לוויט.
שמעתי שאתם לא מתים זה על זה.
- לא הייתי אומר. - לא?
שמעתי שרבתם במסיבה.
זה.
טוב, זו לא בדיוק הייתה מריבה.
פול פשוט התנהג כמו פול.
טוב, עכשיו פול מת,
אז אני נאלצת לשאול אותך על מה רבתם.
האמת היא שאני לא זוכר.
שנינו שתינו ואמרתי משהו שלא מצא חן בעיניו.
הוא דחף אותי.
את יודעת, שנינו היינו די שיכורים אם להגיד את האמת.
יש לך סיבה לא לעשות את זה?
- להשתכר? - להגיד את האמת.
שום סיבה.
אתה מרבה ללכת מכות, מר קופר?
- לא. - כי הפצעים במפרקי האצבעות שלך
נראים טריים מדי כדי להיות מהקרב עם פול.
כן, כמו שאמרתי, זה לא היה קרב.
וזו פציעת טניס.
טניס.
זה נפוץ משאת חושבת.
אפשר לשאול אותך איפה היית אמש?
- ברצינות? - אני חייבת לשלול אותך.
הייתי במועדון קיו במנהטן.
ק-י-ו.
- היית עם מישהו? - לא.
הלכת לבדך?
אני חושב שהסיכוי שלך לצאת משם עם מישהי הוא גבוה יותר
אם אתה לא הולך לשם עם מישהי.
- יצאת משם עם מישהי? - לא.
- זה חריג אצלך? - פחות ופחות.
- באיזו שעה הגעת הביתה? - אני רוצה להגיד שחצות.
ביליתי את שאר הערב כאן, עם אחותי.
אתה מבוגר קצת בשביל ללכת למועדוני לילה.
מה את אומרת? אני רווק טרי
ואין לי סיכוי רב להכיר נשים כאן.
שמע, גם סמנתה לוויט רווקה טרייה והיא מושכת מאוד.
- אתה יודע אם היא יוצאת עם מישהו? - אין לי מושג.
היא מיודדת יותר עם גרושתי.
שמעתי שהגירושים בין פול ובינה היו מכוערים.
את מכירה גירושים יפים?
כן. אתה אמור לדעת.
אני מצטער, הבלשית לין, יש לך בעיה איתי?
לא.
ברור שלא. למה אתה חושב כך?
אולי בגלל הגישה החיננית שלך.
כן, אומרים לי את זה הרבה.
תודה על הזמן שלך, מר קופר.
בטח. הרשי לי, ללוות אותך.
"אתה בטוח שיש תרופה
ושמצאת אותה סוף כל סוף
אתה חושב שמשקה אחד
יכווץ אותך עד שתהיה מתחת לאדמה
וחי למטה
אבל זה לא ייפסק
זה לא ייפסק
עד שתפקח עיניים
תכין רשימה של כל מה שאתה צריך
לפני שתחתום על העסקה
אבל זה לא…"
אני חושבת שהפעם האחרונה ששתיתי משקה כזה הייתה איתך.
- זה לא בדיוק משקה של מבוגרים. - לא.
- היי, היית מעולה. - תודה.
באמת היית מעולה, דרך אגב.
- אנשים התלהבו. - תודה.
הופתעתי שבאת.
חשבתי שאתה כבר לא הולך לפאבים.
כלומר, עכשיו שיש לך משפחה והכול.
את עושה צחוק? אלה רגעי הפרטיות היחידיים שלי.
וזה בסדר מצד אשתך?
אני לא בטוח שהיא שמה לב שאני לא שם.
מצטער. שיתפתי יותר מדי.
כן, אתה ממש מבאס את האווירה.
- מצטער. - פשוט שתוק ושתה.
בסדר.
לחיים.
אתה שקט.
פשוט רעב.
איך הולך בשוק הדגים?
מתחילים להכיר בי שם, אבל זה דורש זמן.
לפעמים בוחרים בי, לפעמים לא.
כן, אבל…
כשכן יש עבודה הכסף טוב.
הכסף מסריח.
התקשרת לאימא?
כן.
לעזאזל. רק רגע.
- אלוהים אדירים. - מה?
- הכול בסדר? - כ…
- אדם נרצח באחוזה בווסטמאונט וילג' -
כן. לא.
אני חייבת להתקשר למישהו.
רציתי לדבר איתך על משהו.
כן, מצטערת. תן לי רגע.
- ג'ורג' קלוני -
זה ממש סיוט.
- אלנה בניטז -
לא האשימו אותי, אבל תמיד חושדים באישה.
אני חושב שהם חושדים גם בי כי הלכתי מכות עם פול.
כן, שמעתי על זה. מה קרה שם?
זה היה… את יודעת, שום דבר.
הגנת על כבודי? זה מתוק.
אם מדברים על זה,
השוטרים שאלו אותי אם אני יוצאת עם מישהו.
- אני מקווה שאמרת שלא. - ברור שאמרתי שלא.
אני ממש לא צריכה שמל וכל האחרים יתחילו להתעלם ממני,
אבל תודה שאכפת לך.
את יודעת שבאמת אכפת לי.
כן, אבל לא ממני.
סאם…
- לו ורגה -
היי.
דלת אחורית.
נרגשת?
נראה שפחות מאימא וממך.
- את תמותי על זה. - אל תביכו אותי.
אני לא מבטיח כלום.
היי, אבא.
- אני שמח שהצטרפת. - לא הייתה לי ברירה.
זו הגישה הנכונה.
אתה מושעה, חבר, אנחנו הבוסים שלך.
תאמין לי, אתה תשמח שבאת.
טיול!
- אתה במצב רוח טוב. - תמיד.
באמת?
כן!
- כבר הגענו? בסדר. - אני אתן לך אגרוף.
- מורגן את שם? -
היי, אימא, את חושבת שסאם הרגה את פול?
מה?
אל תדברי שטויות.
למה אלה שטויות? לא רצית להרוג את אבא מעולם?
- כן. - היי! תודה.
- אבל העיקר שלא עשיתי את זה. - אני כאן.
כן, רק התגרשת ממנו.
- אלוהים. טורי, בחייך. - בסדר.
ידעתי שאני צריכה לקחת את ג'ייק איתי.
אני לא מבינה למה זו הייתה חייבת להיות נסיעה משפחתית.
- כי זה קולג', מותק… - בסדר.
ולקחת ילדים לקולג' זה עניין רציני.
עדיף לא לבזבז אותו על איזה חבר מטופש
שייעלם בתוך כמה שנים.
למה אתה כזה מניאק אליו?
אינסטינקט.
בסדר, לא נעים לי לבשר לך, אבל ג'ייק לא הולך לשום מקום.
- אבל את כן. - מה זאת אומרת?
- אפשר לדבר על משהו אחר? - זה אומר ששבועיים
אחרי שתגיעי לקולג' יימאס לך ממנו, אם לא קודם לכן.
אני מצטערת, אבל לא כולנו פשוט עוזבים את האנשים שאנחנו אוהבים, אבא.
את לא אוהבת אותו.
באמת? מה אתה יודע על אהבה?
היי!
- לא, זה בסדר. תני לה לדבר. - זה לא בסדר.
- לא, אני רוצה לשמוע מה… - לא, ברצינות, אבא.
- מה אתה יודע על אהבה? - אני יודע איך מרגישים כשיש אהבה
ואני יודע איך אתה נקרע מבפנים כשאתה מאבד אותה.
אולי זה נשמע לך מטופש, אבל לפעמים לומדים על אהבה יותר
כשמאבדים אותה מאשר כשזוכים בה.
אני יודע איך זה לראות את הילדה הקטנה
שנהגה לאחוז בידי בכל יום מתבגרת ומגלגלת לי עיניים
ומדברת אליי בבוז כזה שממש קשה לי לנשום.
אבא, אני…
אלוהים, מותק, אני מצטער.
אני לא יודע…
אני לא יודע למה אמרתי את זה. אני מצטער מאוד.
בואי… אני מצטער, מותק. סליחה.
אני יודע.
- אתם רוצים מים? - יש כאן מים.
- זה בסדר. - לא? בסדר.
אני מקווה שלא אכפת לך, אני צריך להמשיך להתאמן.
זה בסדר.
הארי אמר לי שאת כאן כדי לדבר על פול.
שמעתי שערכת יופי של מסיבה כאן.
לא.
היא הייתה די רגועה.
שמעתי שאחד האורחים נלקח מכאן באמבולנס.
כן, כן. לא נעים לי שזה קרה.
לפעמים אני שוכח נגד מי אני משחק.
שמעתי גם שהיה קרב מכות כלשהו
בין מר לוויט ובין אנדרו קופר.
לא, זה לא היה קרב מכות.
אלה היו סתם שני בחורים לבנים בגיל העמידה ששחררו קצת קיטור.
אתה יודע על מה הם רבו?
לא. אין לי מושג.
אבל פול היה חמום מוח תמיד.
- ומר קופר? - קופ?
לא. לא, קופ אינו לוחם.
אילו היה, הוא היה תוקף אותי מזמן.
- למה? - אני יוצא עם אשתו. גרושתו.
והוא בא למסיבה שלך?
כן. כן, גם אותי זה הפתיע.
- ג'ורג' קלוני -
היי, הגעתם לאנדרו קופר. שלחו לי סמס.
- פול לוויט נרצח!!! -
היי, כולם. ברוכים הבאים לפרינסטון.
קופ.
אנחנו מחכים לאלה שמתקשים למצוא אותנו
ואז נתחיל.
היי, אז הן רוצות להראות לי את המתקן של הקבוצה.
אבל חומד, עכשיו הסיור. יש סיור.
- בסדר. - הן לא יכולות להראות לך אחר כך?
בסדר, אבל הן אמרו שהן יכולות להראות לי את המקום.
בסדר. תתקשרי אלינו כשתרצי להיפגש.
בסדר. מגניב. תודה.
כן, לא נשמע ממנה שוב, מה?
- לא. - לא.
והאנטר עוד לא צריך סיור בפרינסטון.
- ולא יצטרך אי פעם. - אל תדאגי.
יש לי תוכנית אחרת בשבילו.
מה?
אז יש לנו אותו ציוד שיש בכל אולפן הקלטות מקצועי.
לוג'יק פרו, מיקסר אנלוגי של 72 ערוצים,
סאבים של גריפין שם למעלה.
יש לנו גישה לכל כלי נגינה שיעלה בדעתך
ולאלפים נוספים במאגרים דיגיטליים.
אז באולפני אוטלרוויולט רק סטודנטים יכולים להשתמש לרוב,
אבל הנחתי שתוכל לבוא היום, לעשות את הקטע שלך.
אתה רציני?
אנחנו מפיקים כמה דמואים לשתי להקות
ותוכל להשתתף בהקלטות אם תרצה.
ואחר כך יהיה לך זמן להשתעשע קצת
- נשמע טוב? - נשמע אדיר.
- בסדר. - קדימה.
- נבוא לאסוף אותך לארוחת ערב. - ביי.
מישהו היה חייב לי טובה.
בכמה טובות תצטרך להשתמש כדי שהוא יתקבל לכאן?
אנחנו צריכים רק להכניס אותו לקולג' כלשהו. נקודה.
הוא כבר יסתדר וימצא חברים בעצמו.
כמו שאנחנו מצאנו.
כן.
אז נראה שיש לנו יום חופשי.
באמת?
יש לך רעיונות?
בוא איתי.
- אלנה בניטז שיחה שלא נענתה -
- הכול בסדר? - כן. הבחורים מתנהגים כמו בלשים.
מה התיאוריה המובילה?
מלווים בריבית.
אלוהים, זה נורא. קשה לי לתאר את זה.
כן. בואי נעשה עסקה.
בואי לא נדבר על החיים האמיתיים. בכלל. רק היום.
ואם אדבר?
אם תדברי, את חייבת לשתות שוט.
סיכמנו.
- אם מדברים על זה, אנחנו צריכים… - לא, כבר טיפלתי בזה.
תודה.
נוחו, טיילו, נוחו וגרשו דאגות מלבכם.
שתו לחיי חבריכם והמליצו להם על המקום.
זה מוזר?
זו בועת זמן.
אני לא מאמינה שהמקום השתנה מעט כל כך.
כלומר, אם זה לא מקולקל…
אתה חושב שבתומאס סוויטס יש עדיין את כדורי האש שלי?
כי אכלתי את כל אלה
- שנתת לי ליום ההולדת. - אוי, אלוהים.
תודה. זה היה פינוק.
העונג כולו שלי. דרך אגב, ניק התאושש מהמסיבה?
עברו פחות משתי דקות וכבר הפרת את הכלל של עצמך.
כן, אפשר להגיד.
סליחה, אפשר לקבל שוטים של יגרמייסטר?
- שניים? - את יודעת מה?
- תביאי את הבקבוק. - כן, בסדר.
- לא אמרתי שנשתה יגרמייסטר. - לא היה צורך. זה היה מרומז.
אוי, לא.
- בבקשה. - בסדר. תודה.
כן.
טוב?
- כן. - באמת?
לא.
זה…
- יפה… וואו. - חוק חמש השניות.
- חמש שניות…
אף אחד לא נכנס. לא כך זה עובד.
- פתח רחב יותר. - השקית קטנטנה.
אלוהים.
בסדר. הצלחנו.
תודה.
שקית ממתקים.
שקית ממתקים…
בחיי, הם נראים מעולה.
קחי אחד.
- תומאס סוויטס שוקולד -
סלחי לי, גברתי. אני חושב ששכחת לשלם על הריבה.
סליחה?
אני בטוח שזו טעות פשוטה,
אבל יצאת מהחנות עם צנצנת ריבה ולא שילמת.
לקחנו רק כדורי אש. אנחנו לא…
ראיתי אותך לוקחת אותה.
אני לא מתכוון לעשות בעיות,
אז למה שלא תחזרי איתי פנימה…
היי. חבר, היא לא לקחה לך ריבה.
שמעו, אני לא יודע מה לעזאזל קורה כאן.
אבל תראי לי מה יש בתיק שלך.
היא לא לקחה שום דבר. בסדר?
אז אתה יכול ללכת מכאן
או לבלות את ששת החודשים הבאים בחרטה חמורה על כך שלא הלכת.
מי אתה?
- מי מתקשר? - הבן שלך.
- היי, בייבי. - היי.
גרטי ואקס אהבו מאוד עיבוד שלי,
אז הם הזמינו כמה חברים להקליט אותו.
אוכל לוותר על ארוחת הערב?
בטח שכן, אבל תאכל משהו, בסדר?
כן. אני חושב שהם הזמינו משהו שנקרא כריך שמן.
כריך שמן.
בסדר, בייבי. זה יהיה טעים.
- שלח לנו הודעה אחר כך. - בסדר.
כריך שמן.
המשטרה עוד לא מאפשרת לנו לחזור לבית, אז אני רק קונה כמה דברים.
כן, איפה תלוני?
אני לנה במלון אופוס. מה שלום הילדים?
הם התעייפו בחצר.
אבא שלח אותם להתרחץ עכשיו.
תודה, אימא. אני מתגעגעת אליהם.
הם לא הולכים לשום מקום, מותק.
טפלי במה שיש לך לטפל.
את רוצה לדבר עם מייקל?
לא, אני מרגישה שאני משקרת לו.
- פשוט… אתקשר אלייך מחר. - בסדר.
- ביי.
בסדר. אני אוהבת אותך.
היי, אפשר לעזור לך במשהו?
לא, תודה. אני רק מחדשת את המלאי.
קיבלנו כמה מוצרים חדשים ונפלאים.
את תמותי על רטיות העיניים.
הן נפלאות לקמטים ולנפיחות הזו.
אני בסדר. תודה.
בסדר.
אני מתה על הנמשים שלך. אני מצטערת. הם חמודים מאוד.
אם מסתכלים היטב אפשר לראות
כתם גיל קטנטן.
והנוקשות בצוואר. אל תדאגי, זה קורה גם לי.
אני מצטערת, מה שמך?
אני קילי.
קילי, אני רק קונה דברים לכמה ימים,
אז אני בסדר.
- את בביקור כאן? - לא, אני גרה כאן.
אז למה רק לכמה ימים?
טוב, קילי, אם את כבר שואלת,
בעלי נרצח בחדר הכניסה לבית שלנו
והוא עכשיו זירת פשע
וזו הסיבה שאני לנה במלון
וזו הסיבה שאני צריכה מוצרים חדשים
וזו הסיבה, כפי שהיטבת להבחין,
שייתכן שאני זקוקה מאוד לרטיות עיניים.
היינו במהלך גירושים קשים מאוד,
אז יש בי חלק…
מטריד לגלות כמה הוא גדול, שחש הקלה שהוא מת.
אבל תשמעי, קילי, אני מרגישה אשמה בטירוף על זה כי…
הוא אבא של הילדים שלי, למען השם.
כלומר, מה זה אומר עליי?
ואין לי שום בעיה לספר לך את זה
כי מי את בכלל?
העניין הוא…
שבדיוק התחלתי להרגיש טוב עם העובדה שאני גרושה,
ופתאום אני אלמנה לעזאזל?
כל תחושת הזהות שלי התרסקה,
לצד מודל קובלר-רוס.
אז מעבר לכך שנזרקתי מהבית שלי,
יש לי מגדל ג'נגה
של אשמה ואבל ובלבול וכעס שאני צריכה לעכל.
וזה מה שניסיתי לעשות בחוסר הצלחה זועק כשקיפצת לך לכאן.
אז במקומך, הייתי מרימה את הלסת מהשולחן,
והולכת לדבר עם הלקוחה הזו שנמצאת ליד המוצרים של לורה מרסייה,
כי נראה שהיא באמת זקוקה לעזרתך.
- כן, כדאי ש… - כן.
נכון?
זה מעולה. מעולה!
מעולה.
לא.
- הודעה קולית אלנה בניטז -
- מי זה היה? - החיים האמיתיים.
זו החברה שלך?
- חברה? - עזבי.
היינו נשואים 18 שנה ומעולם לא ראיתי אותך מכבה את הטלפון שלך.
כך זה מחזיק מעמד זמן רב יותר.
- הנישואים? - הסוללה.
לא ביליתי איתך כך כבר שנים.
ידידתי, זה מכיוון שאת שיכורה.
נכון.
ובהתאם לכך…
אני רוצה להתוודות על משהו.
היי!
- נזפתי בבחור ההוא. - אני יודעת. היית אדיר.
למה?
אף פעם לא רצית לגנוב משהו?
כן, בסדר. אני רוצה לשמוע עוד.
את חדשה.
אני יודע כי יש לנו רק שישה מעריצים.
המועדון אפשר לנו לשיר כאן
רק כי מערכת השמע שלהם התקלקלה בשבוע שעבר.
מה זאת אומרת? אתם מעולים.
כן. נסי להרגיע קצת את ההתלהבות הזו.
כולם אמרו תמיד שהדברים שגרמו לי לחטוף מכות בתיכון
ישיגו לי זיונים בקולג'.
אתה משיג זיונים?
לפחות אני כבר לא חוטף מכות.
- בדיוק. זה בפנים. - עכשיו זה הפוך.
עכשיו תראי, רק צריך…
ואני פורץ את המנעול בבית של ישו
זו הכנסייה.
זה בית האלוהים, עלינו לנהוג בכבוד.
אל תזוזי.
- שבי. שבי כאן, בסדר? - מה אנחנו עושים?
אני הולך.
אני צריך לעשות משהו. תישארי כאן.
מה אתה עושה?
- אתה תלך לגיהינום. - כן.
ספרי לי משהו שאני לא יודע.
- קרקרים לריבה שלך. - נתראה שם.
- השתגעת לגמרי. - אולי.
לא?
אפשר להגיד לך משהו?
ברור.
לא התפטרתי מביילי. פוטרתי.
מה?
- למה? - כן.
הייתי יהיר וג'ק סילק אותי.
הייתה בחורה…
לא. זו לא הסיבה. זה…
הוא זיהה הזדמנות והלך על זה.
- הוא מנוול. - כן.
- תמיד שנאת אותו. - את צודקת,
אבל הכסף הזה עזר מאוד.
כמה חמור המצב?
הוא לא נפלא.
אנחנו נהיה בסדר?
כן, זה לא העניין.
לא, אני עובד על כמה דברים אחרים.
זה… אנחנו נהיה בסדר.
- אני מצטערת, קופ. - אל תצטערי.
- אני פותר את זה. - לא, אני מצטערת על הכול.
טוב, בצדק.
היי, את יודעת מה?
זה גופו של ישו.
תיזהרי.
באמת. אני מצטערת.
גם אני מצטער.
התחלתי לפשל…
זמן רב לפני שהרומן בינך ובין ניק התחיל.
עכשיו שאתה אומר את זה, אני מרגישה אשמה פחות.
- באמת? - כן.
אם כך…
אני מוחל לך.
מה קורה כאן?
- שכחתי את הטלפון שלי… - אני… התפללנו.
מצאנו. הנה הוא. תודה.
- תודה, אבי. - תודה רבה. תבורך.
- סוויטת ג'ורג' וושינגטון -
כדאי שאלך.
היי. רק…
מה אם לא נחזור?
מה אם פשוט ניקח את הילדים, נכניס אותם למכונית,
נתחיל לנסוע לכיוון ההפוך
ופשוט נתחיל מחדש במקום אחר?
זה נשמע נחמד.
תברחי איתי, מל.
לא נוכל להתחבא לעד.
עוד לא.
רק שתדע, לא תשכיב אותי.
- בתולה? - חבר.
- יש לך חבר? - זה משנה?
לא באמת.
בואי. אני אהיה ג'נטלמן.
- אני יכול לשיר לך. - אל תעשה את זה בבקשה.
כן.
יפריע לך אם אאונן?
בדיוק. אוי, לא.
זה… צבעוני.
נהנית אתמול?
קיבלת החלטות נכונות.
אני לא חושבת שהקשר עם ג'ייק יחזיק מעמד.
זו החלטה טובה.
- אבא. - שקט.
יש בינינו רגע חיובי.
למה שנאת אותו כל כך?
לא שנאתי אותו. פשוט ידעתי שהוא לא טוב מספיק.
- היית אומר את זה על כל אחד. - נכון.
אבל שמעי, יום אחד, את תפגשי מישהו
והוא יהיה גבוה, נאה ונבון
ורגיש וכל מיני דברים.
- כל מיני… אתה תשנא אותו בכל זאת. - כן.
- סביר להניח.
תקשיבי לי.
אני יודע שאת מרגישה שהחיים שלך מאותחלים כל הזמן
ואני בטוח שזה מפחיד, אבל תאמיני לי,
הקטע הכי טוב בלהיות צעירה
הוא שכמעט ואין דבר שאת יכולה לעשות עכשיו שאי אפשר יהיה לתקן.
כן.
אולי זה נכון תמיד.
אולי דברים פשוט דורשים יותר מאמץ בגיל מבוגר יותר.
מישהו אמר לך פעם שאת נבונה מכפי גילך?
לפני שתעני,
אני רוצה להזכיר לך שיש לך ריח של קיא.
- כן. - בואי.
לעזאזל, הלוואי שהייתי המאהבת שלך
- מורגן את בסדר? -
- מצטערת! ההורים שלי לקחו לי את הטלפון, הרגע החזירו לי אותו -
- נרגשת להיפגש איתך ביום שני -
מה אתם אוהבים כל כך בשיר הזה?
הוא מזעזע.
- מה? - אלוהים אדירים.
הוא בילה יום אחד באולפן הקלטות ועכשיו הוא מבקר מוזיקה.
אלוהים, כבו אותו בבקשה.
- האוזניים שלי מדממות. הוא צודק. - להגביר? אפשר להגביר.
- זה בסדר. כן. - לא.
- כן, הנה זה בא. עוד קצת. - לא, אבא.
לא.
כן, זה משפר את ההרגשה, מה?
תסתכלי על הכביש.
היי, בואו נעצור לארוחת ערב.
רוצים ארוחת ערב? תגידו "כן".
- גוועת ברעב. - בסדר.
זה מה שקורה.
אתה נזרק לעולם
ומבלה את חייך בליקוט אינסטינקטיבי.
אהבה, סקס, משפחה, חברים, בתים, מכוניות, חוויות.
אתה לא מפסיק ללקט.
ורק כשאתה מתבגר
אתה שם לב שאתה גם מאבד דברים בדרך.
ואז חרטה מתחילה לצמוח כמו גידול בבטן שלך.
אבל יש רגעים נדירים של בהירות
שבהם אתה רואה את חייך פרושים לפניך.
כל התקלות בדרך, הפניות הנכונות והלא נכונות,
הניצחונות וכאבי הלב.
וברגעים האלה
אתה יכול לראות לרגע מה חשוב באמת.
את הדברים שבזכותם אתה שלם.
את הדברים שבלעדיהם גן העדן שלך
הופך מיד לגיהינום שיצרת בעצמך.
ברגעים האלה הלב שלך יודע מה אתה צריך לעשות,
מה אתה צריך להציל… בכל מחיר.
היי. לאן אתה הולך?
אני הולך להביא מטרייה מהמכונית של מל. הגשם מתחזק.
היי, די סוריאליסטי לראות את מל ואותך עם כל המשפחה כך.
- פעם זה לא היה סוריאליסטי. - נכון, אז…
- קורה משהו? - זו רק ארוחת ערב, ברני.
אם אתה אומר.
הזמן הזה עם המשפחה שלי, עם מל,
העיר אותי והעניק לי את הדבר שלא שמתי לב שחסר לי.
תקווה.
הרגשתי שהתפזר ערפל.
ראיתי מה איבדתי והתכוונתי להשיג את זה חזרה.
זה לא יהיה קל, אבל ידעתי שאצליח.
היי!
תתקשרו למשטרה.
היי!
- תישאר כאן! - קדימה!
בוא נסתלק מכאן!
ברני!
אלוהים אדירים.
- תביט בי. - פקח עיניים. אתה שומע אותי?
- מה כואב? - אלוהים אדירים.
בבקשה. אלוהים אדירים.
מישהו! בבקשה!
תבדקי אם ברני בסדר.
תרגום: אסף ראביד