Tři střelné rány. Jedna do hlavy, dvě do trupu.
Nepovedené násilné vloupání?
Zatím nevím ale na to se tu střílelo přespříliš, a navíc přesně.
Dvě střely do boku, jedna do hlavy.
Vypadá to jako poprava.
Můžeš znít trochu míň nadšeně?
Paul Levitt.
Podle dopisů je majitelem.
Chybí na všech rodinných fotkách.
Rozvedli se?
Možná.
Detektive Linová, zbytky střelného prachu.
Střílela oběť?
Zatím si nejsem jistá, ale vypadá to tak.
Zbraň tu není.
Ne. Než jsi přijela, místo jsme ohledali.
DŮKAZY
Cítíš to?
- Co, ty hovna a smrt? - Ne. Čpavek.
Někdo se to tu snažil uklidit.
Připrav se, Hernandezi, asi budeme řešit vraždu.
SOUSEDSKÁ TAJEMSTVÍ
- Nechápu, že jsme při tom byli doma. - Všimli jste si něčeho
mezi 18:00 včera a 6:00 dnes ráno?
- V téhle části nebýváme. - V přední části domu?
Co bezpečnostní kamery?
Včera jsme byli doma. Tehdy systém nezapínáme.
Je tady dost bezpečno.
- Kdy jste pana Levitta viděli naposledy? - Odstěhoval se před pár měsíci.
Rozvádějí se.
Takže tehdy, když se odstěhoval?
- Ne, občas tady je. - Ne.
Hraje tu golf a chodí na společenské akce.
Pardon, potřebujete tam jít?
Ne, vezou drcené lastury ústřic.
- Na pétanquové hřiště. - Aha.
S Paulem jste byli přátelé?
Dalo by se to tak říct.
Napadá vás, kdo by mu mohl chtít ublížit?
Nevyhrožoval mu někdo?
- Ne. Vůbec. - Neříkals, že se u Nicka s někým popral?
- O nic nešlo. - Kdo je Nick?
Nick Brandes.
Ten hráč z NBA?
Jo, bydlí kousek odtud.
Takže Nick Brandes se s panem Levittem popral?
To musel být docela nerovný boj.
Ne. Nick jen pořádal tu párty.
Aha, tak s kým se teda pan Levitt na té párty popral?
Je jasný, jak to bylo.
- Čau. - Čau, Coope.
Vsadím se, že to udělala Sam.
Kvůli rozvodu si šli po krku. Takhle všechno připadne jí.
- Měla motiv i příležitost… - Podle Grace tu Sam nebyla.
Do Paulových restaurací investovali podezřelí lidi.
- Třeba někoho naštval. - Nebo to nesouvisí.
Bezva. Nájemná vražda. Sériovej vrah.
- Seru na to. Seženu si zbraň. - Co na to říkáš, Coope?
Až si obstará zbraň, dřív nebo později si ustřelí péro.
Neser mě.
Paní Levittová, děkuji, že jste z Bostonu dorazila tak rychle.
- Jistě, odjela jsem, jak jste zavolali. - Upřímnou soustrast.
Nevím, jak to řeknu synům.
Paul dokázal být hrozný, ale pořád to byl jejich táta.
Mluvila jsem s vašimi rodiči
a potvrdili, že jste celou noc byla u nich i se syny a slavili jste narozeniny.
Ještěže jsme tam jeli.
Co kdybychom byli doma?
Když je o tom řeč, proč byl pan Levitt ve vašem domě?
Už tam nebydlel, ne?
Bydlel v malém domě v Pound Ridgi,
ale úplně se od nás neodstěhoval.
Takže si sem tam pro něco přijel.
A vy jste byla pro?
Ani ne, ale stejně bych s tím nic nenadělala.
Když jsem řekla, že si vyměním zámky, hrozil, že přestane platit hypotéku.
Kvůli dětem jsem se snažila všechno řešit poklidně,
ale moc mi to neusnadňoval.
Víte, že jste jeho jediná obmyšlená osoba a z jeho pojistky dostanete 20 milionů?
Z rozvodu jsem chtěla dostat slušnou sumu.
A teď budete mít všechno.
Omlouvám se. Na tyhle věci se ptát musím.
- Na nic jste se neptala. - Ne.
Takže, manžel vás opustil kvůli mnohem mladší ženě.
- To vás muselo naštvat. - Ne.
- Prosil, ať se k němu vrátím. - Nechtěla jste?
Ten rozvod byl pro mě hotová spása.
S Paulem to bylo těžký.
Je to poprvé v životě, co se nestarám o chlapa.
S nikým nechodíte?
Zatím se s radostí věnuju dětem a sobě.
Kdy jste s manželem mluvila naposledy?
- Včera večer. - Mluvili jste spolu často?
Často mi volal. Nedokázal ten rozvod překonat.
Jak zněl?
Opile, smutně, naštvaně. Prostě jako obvykle.
Měl Paul nějaké nepřátele?
Ne. Neměl.
A co třeba Andrewa Coopera?
Pardon. Co?
No podle všeho se Paul a pan Cooper před pár týdny poprali na jedné párty.
Vypadáte překvapeně.
Coop a Mel jsou přátelé tady z okolí.
O rvačce nic nevím.
A Mel je jméno manželky pana Coopera?
Exmanželky.
Povězte mi o podnicích vašeho muže. O těch restauracích.
Paul mě do toho nezasvěcoval.
Netýkalo se mě to.
Zkuste prošetřit jeho investory.
Paul byl ohledně nich vždycky docela paranoidní.
Co vím, byli celkem pochybní.
Vlastnil Paul zbraň?
Jo, jak říkám, byl docela paranoidní.
Nevíte jakou?
Ne, o zbraních nic nevím.
Já mu řekla, ať ji má v kanclu. Jednu dal i mně, ale nepoužila jsem ji.
Je doma v trezoru.
Můžu vám k němu říct kód.
Ověříte si, že se z ní nestřílelo.
Je taková malá. Nevím.
Už jsme skončili?
Omlouvám se, musím za syny.
Ano, jistě.
- Nevěříš jí? - Ty snad jo?
Alibi sedí. Mluvil jsem s jejími rodiči.
Ale třeba se na tom podílela.
Prověříš tu její zbraň?
- Jasně. - Starší udělala místo mladší.
- To je ta přítelkyně? - Jo.
Paul teda věděl, jak na ženský.
- Šlo jí o prachy. - Myslíš?
Koukni na ni.
Víš, že jsi hrozně cynická?
A ty jsi snad romantik?
Rád v lidech vidím to dobrý.
Hlavně když vypadají takhle.
- Mám to s ní vyřídit? - Chtěl bys, co?
Prověř tu zbraň.
Pořád nic. Sam to nebere.
Určitě jí volá kdekdo. Uvidí, žes volala.
Je mi jí tak hrozně líto. Jejích kluků.
To jo. Paul se dokázal chovat jako debil, ale zlej člověk nebyl.
Vážně?
- Těšíš se na zítřejší výlet? - Přijde mi nesprávný teď někam jet.
Nemají jet Tori a Coop sami?
Náborový výlety na vysokou jsou důležitý.
Tori prospěje, že se jí chvíli budou věnovat oba rodiče,
- i když vás… Však víš. - Nesnáší?
To není pravda.
Myslíš, že bude divný jet tam spolu s Coopem?
Cože?
- Tam jste se do sebe zamilovali. - Ne!
Snad nezapomene, že to je zítra.
Pane Coopere, jsem detektiv Linová, westmontská policie.
Co byste ráda?
Určitě víte, že vašeho kamaráda Paula včera zastřelili.
Ano, je to hrůza. Všichni jsme z toho v šoku.
Můžu na chvíli dál?
Ale jistě. Jak je libo.
Dáte si něco k pití?
Ne.
- Bydlíte tu sám? - Jo.
Vlastně ne tak docela. Zrovna teď ne.
Je tu dočasně má sestra. Proto ten binec.
Takže, ohledně pana Levitta.
Prý jste se neměli moc v lásce.
- To bych neřekl. - Ne?
Prý jste se na jedné párty poprali.
Jo tohle.
Nebyla to úplně rvačka.
Paul se jen choval jako obvykle.
A teď je mrtvý, tak se musím zeptat, proč jste se poprali.
Nepamatuju si to.
Oba jsme pili, já řekl něco, co se mu nelíbilo, on do mě strčil.
Abych byl upřímný, byli jsme oba dost opilí.
Je důvod, proč byste nebyl?
- Opilý? - Upřímný.
Není.
Perete se často, pane Coopere?
- Ne. - Ty odřeniny na kloubech
vypadají čerstvě, ne ze rvačky s Paulem.
Ale jak jsem říkal, nebyla to rvačka.
A tohle je z tenisu.
Z tenisu.
- Stává se to často. - Kde jste byl včera večer?
- Vážně? - Ať vás zbavím podezření.
Byl jsem v nočním klubu Queue v Manhattanu.
- Šel jste tam s někým? - Ne.
Šel jste tam sám?
Když jdu sám, je pravděpodobnější, že s někým odejdu.
- A odešel jste s někým? - Ne.
- To se vám stává? - Čím dál víc.
- V kolik jste dorazil domů? - Asi o půlnoci?
Zbytek noci jsem byl tady a kecal se sestrou.
- Na noční kluby jste trochu starý. - Já vím, ale jsem čerstvě single
a tady doma se fakt s nikým neseznámím.
Víte co? Samantha Levittová je taky čerstvě single, a navíc velice atraktivní.
- Chodí s někým? - Netuším.
- Víc se kamarádí s mojí ex. - Rozvod s Paulem prý byl dost ošklivý.
A vy znáte nějaký hezký?
No jo, to ale víte nejlíp sám.
Pardon, paní Linová, máte se mnou nějaký problém?
Ne.
Jistěže ne. Jak vás to napadlo?
Tak jen asi máte takovou veselou povahu.
Jo, to mi lidi říkají často.
- Díky za váš čas, pane Coopere. - Není zač. Vyprovodím vás.
Ty víš, že existuje lék.
A konečně jsi ho našel.
Myslíš, že jeden drink
tě zničí úplně.
A budeš na dně.
Ale nepřestane to.
Nepřestane to,
dokud nezmoudříš.
Připrav si seznam, co potřebuješ,
než se všeho vzdáš.
Ale ono to ne…
Tohle jsem pila naposledy snad s tebou.
- Není to pití pro dospělý. - Ne.
- Zdravím, byla jste skvělá. - Děkuju.
Fakt byla.
- Lidi to vtáhlo. - Díky.
Překvapilo mě, že jsi tady.
Já myslela, že do hospod už dávno nechodíš, když máš rodinu.
Cože? Tohle je jedinej čas, co mám sám pro sebe.
- Tvé ženě to nevadí? - Asi si ani nevšimne, že jsem pryč.
- Promiň. To vědět nemusíš. - Jo, kazíš náladu.
- Promiň. - Mlč a pij.
Tak jo.
Na zdraví.
- Mlčíš. - Jenom mám hlad.
Co práce na rybím trhu?
Už si mě začínají všímat, ale chce to čas.
Někdy jo, někdy ne.
Jo, ale je to dobře placený.
Smradlavý peníze.
Volals mámě?
Jo.
Do háje. Počkej.
- Ty kráso. - Co?
- Dobrý? - J…
NÁLEZ TĚLA VE WESTMONTU
Jo. Ne. Musím si zavolat.
- Chtěl jsem něco probrat. - Promiň. Vydrž.
Je to děs.
ELENA BENITEZOVÁ
Neviní mě, ale manželku podezřívají vždycky.
Kvůli té rvačce s Paulem je zajímám taky.
Jo, už to vím. Co se stalo?
Však víš. O nic nešlo.
Bránil jsi moji čest? To je milý.
Když je o tom řeč, ptali se mě, jestli s někým chodím.
- Snad jsi řekla, že ne. - No jistě.
Ještě aby mě Mel a ostatní odvrhli,
ale díky, že se staráš.
Vážně mám obavy.
Jo, ale ne o mě.
Sam…
LU VARGOVÁ
Čau.
Pojď dozadu.
Těšíš se?
Ne jako ty s mámou.
- Budeš nadšená. - Neztrapni mě tam.
Nic neslibuju.
Čau, tati.
- Fajn, že jedeš. - Já nechtěl.
Bezva přístup.
- Dočasně tě vyloučili, budeš poslouchat. - Věř mi, budeš rád, žes jel.
Výlet!
- Dobrá nálada? - Vždycky.
Fakt?
Jo!
- Už tam budem? Jo. - Dám ti ránu.
JSI NA PŘÍJMU?
Mami, myslíš, že Paula zabila Sam?
Co?
- Nesmysl. - Proč? Tys tátu nikdy zabít nechtěla?
- Chtěla. - Hej! Fakt díky.
- Ale nezabila. - Jsem tady.
Jo, jen ses s ním rozvedla.
- Bože. No tak. - Ach jo.
Měl se mnou jet Jake.
Nechápu, proč jede celá famílie.
- Jde o vysokou, lásko. - Ach jo.
Vézt děti na vysokou je důležitý.
To nenecháme tupýmu příteli, co tu za pár let už nebude.
Proč jsi na něj tak hnusnej?
Instinktivně.
Tak hele, Jake se mnou zůstane.
- Ale ty s ním ne. - Co?
- Změňte téma. - Za dva týdny poté,
co nastoupíš na vysokou, ho necháš. Nebo dřív.
Promiň, ale každej z nás neopouští lidi, co miluje, tati.
Vždyť ho nemiluješ.
Vážně? Co ty víš o lásce?
- Dobrý, ať mluví. - Ne.
- Poslouchám. - Vážně.
- Co víš o lásce? - Vím, jaký je ji mít
a jak tě zničí, když o ni přijdeš.
Možná to nechápeš, ale občas toho víš o lásce víc,
když ji ztratíš, než když ji máš.
Vidím v tobě tu holčičku,
co se mnou všude chodila za ruku, ale teď jen obracíš oči v sloup
a mluvíš se mnou tak pohrdavě, že se mi z toho zatajuje dech.
Tati, já…
Bože, omlouvám se.
Já nevím.
Nevím, proč jsem to řekl. Moc promiň.
Prostě na to… Promiň.
Vím.
- Chcete vodu? - Je tam voda.
- Dobrá. - Ne? Fajn.
Snad nevadí. Musím trénovat.
V pořádku.
Hari mi řekla, že jdete kvůli Paulovi.
Prý jste tu pořádal velkolepou párty.
Ne.
Byla docela nudná.
Jeden z vašich hostů odjel sanitkou.
Jo, to mě mrzí. Občas zapomenu, proti komu hraju.
Prý tu došlo k nějaké rvačce mezi panem Levittem a Andrewem Cooperem.
To nebyla rvačka.
Dva chlapi středního věku jen upouštěli páru.
Víte, o co šlo?
Ne. Netuším.
Ale Paul byl vždycky horká hlava.
- A pan Cooper? - Coop?
Ne, Coop není žádný rváč.
Kdyby byl, dal by mi ránu už dávno.
- Proč? - Chodím s jeho ženou. Ex.
- Na vaši párty přesto šel? - Jo, taky mě to překvapilo.
Andrew Cooper. Pošlete zprávu.
PAUL LEVITT ZAVRAŽDĚN!!!
Všechny zdravím, vítám vás v Princetonu.
Coope.
Ještě čekáme na pár opozdilců a pak začneme.
Chtějí mi ukázat týmový zázemí.
Ale máme tady prohlídku.
- Jo. - Můžou třeba potom?
Ale řekly, že mě tady provedou.
Dobře, tak zavolej, až se budeš chtít přidat.
Tak jo, díky.
Už se nám neozve, že?
- Ne. - Ne.
A Hunter prohlídku Princetonu zatím nepotřebuje.
- Ani nebude. - Klid.
Mám pro něj program.
Jakej?
Máme tady stejné zařízení jako v profesionálním nahrávacím studiu.
Logic Pro, 72kanálový analogový mixážní pult,
zakázkové reproduktory Gryphon.
Máme všemožné nástroje a tisíce dalších v digitálních databázích.
Ultraviolet Studios je jen pro studenty,
ale napadlo mě, že se sem podíváš a budeš dělat, co tě baví.
To myslíš vážně?
Dvě kapely budou nahrávat pár písniček a můžeš být u toho, jestli chceš.
Pak bude čas, aby sis tady se vším pohrál.
- Zní to dobře? - Skvěle.
- Tak jo. - Jdeme.
- Přijdeme si pro tebe na večeři. - Čau.
Poprosil jsem je.
Cos pro to musel udělat?
Prostě musí na vysokou. Tečka. Přijde si na to sám, seznámí se. Jako my.
Jo.
Máme den sami pro sebe.
Jo?
Máš nějakej nápad?
Pojď za mnou.
ZMEŠKANÝ HOVOR
- V pohodě? - Jo, jen mi vadí ti detektivové.
Jakou mají teorii?
Lichváři.
Bože, to je hrůza. Nepředstavitelný.
Jo. Na něčem se domluvme.
Nebudeme mluvit o problémech. Vůbec. Aspoň dneska.
A když to udělám?
Tak si musíš dát panáka.
Platí.
- A taky potřebujeme další… - Já to zařídil. Díky.
Díky.
Odpočiň si, poutníku, a všechny starosti hoď za hlavu.
Připij si na přátele a pošli je sem.
Není to divný?
Cesta časem.
- Skoro se to tady nezměnilo. - Když nebylo nic špatně…
Myslíš, že ještě prodávají ty moje oblíbený bonbony?
Snědla jsem všechny,
- cos mi dal k narozeninám. - Proboha.
Díky, udělalo mi to radost.
Není zač. A co Nick, už se z té párty oklepal?
Porušils vlastní pravidlo za necelý dvě minuty.
Jo, asi jo.
Promiňte, dáte nám panáky jägermeistera?
- Dva? - Víte co?
- Láhev. - Dobře.
- Já neříkal jägermeistera. - No čeho jinýho?
Ach jo.
- Prosím. - Fajn. Díky.
Jo.
Dobrý?
- Jo. - Doopravdy?
Ne.
To…
- Pravidlo pěti vteřin. - Co… Pěti?
Dovnitř jsi nenasypala nic. Takhle se to nedělá.
- Otevři ho víc. - Je to malinkej pytlík.
Bože.
Tak jo. Máme je.
Díky.
Pytlík sladkostí.
Jeden pytlík sladkostí…
Ty jo, vypadají fakt dobře.
Jeden si dej.
Promiňte, paní, zapomněla jste zaplatit tu marmeládu.
Prosím?
Určitě se jedná pouze o omyl,
ale odešla jste s marmeládou a nezaplatila jste ji.
Koupili jsme si jen ty bonbony, ne…
Viděl jsem, že ji berete. Nechci vám dělat problémy,
tak pojďte se mnou a…
Hele, ona vám žádnou marmeládu nevzala.
Nevím, co se to tady sakra děje,
ale ukažte mi kabelku.
Ona nic nevzala. Jasný?
Takže můžete odejít,
nebo si pak půl roku přát, abyste mě byl poslechl.
Nepoznávám tě.
- Kdo volá? - Syn.
- Ahoj. - Ahoj.
Gretty a Xovi se líbí můj mix. Poslechnou si to jejich kámoši.
Myslíš, že tu večeři můžu vynechat?
Jasně, ale něco sněz, jo?
Jo, myslím, že objednali jakejsi megasendvič.
Megasendvič.
Tak jo, určitě to bude mňamka.
- Pak nám napiš. - Jasně.
Megasendvič.
Policie dům uzavřela, takže jsem šla koupit pár nezbytných věcí.
Aha, kde budeš bydlet?
Jsem v hotelu Opus. Co děti?
Unavily se na zahradě.
Táta je teď koupe.
Díky, mami. Stýská se mi.
Nikam ti neutečou.
Vyřiď si, co potřebuješ.
- Chceš mluvit s Michaelem? - Ne, měla bych pocit, že mu lžu.
- Zavolám ti zítra, jo? - Dobře.
- Tak jo. - Pa.
Mám tě ráda.
Dobrý den, můžu vám pomoct něco najít?
Ne, díky, jen doplňuju zásoby.
Zrovna jsme dostali úžasné novinky. Třeba polštářky na oční víčka s retinolem.
Skvělé na vyhlazení vrásek, na snížení otoků.
- To není potřeba, díky. - Dobře.
Hrozně mě zaujaly ty vaše pihy. Omlouvám se. Jsou krásné.
Kdybyste se podívala opravdu zblízka, uvidíte, že tam jsou i stařecké skvrny.
A to špatné držení hlavy? Nic se neděje, mám to taky.
Pardon, jakže se jmenujete?
Jsem Keely.
Keely, jdu si jen pro věci na pár dní, tak pomoc nepotřebuju.
- Aha. Přijela jste odjinud? - Ne, žiju tady.
Tak proč jen na pár dní?
No, Keely, když už se teda ptáte,
mého manžela zavraždili ve vstupní hale našeho domu,
z něhož je teď místo činu.
Proto teď bydlím v hotelu,
a proto potřebuju nové věci,
a proto, jak jste si bystře všimla,
asi potřebuju polštářky na oční víčka s retinolem.
Byli jsme uprostřed velmi škaredého rozvodu,
takže z nějaké části,
z až znepokojivě velké části, se mi ulevilo, že umřel.
Ale, Keely, cítím se z toho šíleně provinile, protože…
Vždyť to byl táta mých dětí.
Co to o mně vlastně vypovídá?
A říkat vám to mi nevadí, protože pro mě nejste důležitá.
Jde o to,
že jsem se konečně smiřovala s tím, že jsem rozvedená,
ale zničehonic je ze mě vdova.
Celá moje identita je v háji stejně jako model Kübler-Rossové.
Tak nejenže mě vyhodili z vlastního domu,
musím k tomu ještě řešit
pocit viny, smutek, zmatení a vztek.
A o to jsem se marně snažila, než jste za mnou přicupitala.
Takže bych na vašem místě zavřela tu udivenou pusu
a šla se podívat na tu zákaznici, co stojí tamhle.
Ta vaši pomoc možná potřebuje.
- Ano, asi bych měla… - Jo.
Že?
Výbornej.
Ale ne.
- Kdo to byl? - Realita.
Tvoje přítelkyně?
- Milenka? - Vypnuto.
- Za těch 18 let sis mobil nikdy nevypnul. - Vydrží tak dýl.
- Manželství? - Baterie.
- Takhle fajn to s tebou nebylo už roky. - No protože jsi opilá.
To jsem.
Tak toho využiju…
a k něčemu se přiznám.
- Vždyť jsem mu vynadal. - Jo. Byls famózní.
Proč?
Tebe kradení neláká?
Jo, chci slyšet víc.
Jsi tu nová.
Vím to, protože máme jenom šest fanoušků.
Nechají nás tu zpívat jen proto, že jim před týdnem odešla aparatura.
Co? Vždyť jste dobří.
Jo. Neskákej hned nadšením.
Říkali mi: „Za co tě šikanují na střední, to stejný na vysoké přitáhne holky.“
A přitáhlo?
No aspoň mě nikdo nešikanuje.
- Prostě… Je to tam. - Je to naopak.
Teď sleduj. Trochu to…
A já se vkrádám do Božího domu.
Jsme v kostele. Tady se modlí. Chovej se uctivě.
Zůstaň tady.
- Sedni si sem. Prostě… - O co jde?
Teď odejdu.
Musím něco zařídit. Zůstaň tady.
Co blbneš?
- Půjdeš do pekla. - Jo.
Pověz mi něco, co nevím.
- Sušenky k marmeládě. - Už chápu.
- Ty jsi zešílel. - Možná jo.
Ne?
Můžu ti něco říct?
Samozřejmě.
Já od Baileyho neodešel. Vyhodili mě.
Cože?
- Proč? - No jo.
Byl jsem moc suverénní a Jack mě vykopnul.
Byla tam jedna holka a…
Ne, to nebyl ten důvod.
On prostě viděl příležitost a chopil se jí.
- Je to šmejd. - Je.
- Vždycky jsi ho nesnášel. - Jo, ale ty peníze se hodily.
Jsi na tom moc špatně?
Není to nic moc.
A nebudeme mít problémy?
Ne, o to nejde.
Mám několik dalších možností.
Budeme v pohodě.
- To je mi líto. - Nemusí.
- Vyřeším to. - Ne, je mi líto to všechno.
Aha. To by mělo.
Víš co?
Tohle je Tělo Kristovo.
Dávej si pozor.
Ale vážně. Je mi to líto.
Mně taky.
Přestal jsem se snažit dlouho před tou vaší aférkou s Nickem.
Když to říkáš, necítím se tak provinile.
- Fakt? - Jo.
V tom případě…
ti odpouštím.
Co to má být?
- Já tu nechal mobil. - Modlíme se.
Už ho mám. Díky.
- Díky, otče. - Díky moc. Bůh vám žehnej.
APARTMÁ
Měla bych jít.
Hele. Prostě…
Co kdybychom se už nevrátili?
Co kdybychom vyzvedli děcka, dali je do auta,
vyjeli jsme opačným směrem a začali někde jinde úplně znova?
To zní hezky.
Uteč se mnou, Mel.
Nejde se věčně skrývat.
Ještě ne.
Aby bylo jasno, sex nebude.
- Jsi panna? - Mám přítele.
- Ty máš přítele? - Záleží na tom?
Ani ne.
No tak, budu gentleman.
- Můžu ti zazpívat. - Ne.
Jasně.
Můžu si ho vyhonit?
Tak. Ach jo.
To je teda… barva.
Včera ses dobře bavila, co?
Dělala jsi dobrý rozhodnutí?
S Jakem to asi nevydrží.
Dobrý rozhodnutí.
- Tati. - Ticho.
Užívám si to.
Proč ho tak nesnášíš?
To ne, jenom vím, že na tebe nemá.
- To bys řekl o všech. - Pravda.
Ale brzo někoho potkáš.
Někoho vysokýho, krásnýho, chytrýho,
něžnýho a tak dál.
- A budeš ho nesnášet. - Jo.
- Nejspíš jo.
Poslouchej mě.
Určitě máš pocit, že se tvůj život neustále restartuje,
a musí to být děsivý, ale něco mi věř.
Na mládí je nejlepší to,
že ať teď uděláš cokoli, máloco nepůjde změnit.
Jo.
To je asi pravda.
Čím je člověk starší, tím je to náročnější.
Víš, že jsi chytrá jako liška?
A než odpovíš, pořád smrdíš po zvratcích.
- Jo. Aha. - Pojď.
Do háje! Chtěla bych být tvá milenka.
MÁŠ SE?
PROMIŇ! AŽ DOTEĎ MI NAŠI NEVRÁTILI MOBIL
TĚŠÍM SE, AŽ TĚ V PONDĚLÍ UVIDÍM
Proč máte tuhle písničku tak rádi?
Je otřesná.
- Co? - Bože.
- Byl den ve studiu a je z něj kritik. - Panebože, vypněte to.
- Rve mi to uši. - Zesílit? Můžu.
- Klidně. - Ne!
- Tak dobře. Hlasitěji. - Ne.
Ne.
Jo, navodí to dobrej pocit, že?
Koukej na cestu.
Dáme si večeři.
Chcete někam zajít? Snad jo.
- Mám hlad. - Fajn.
Takhle to bývá.
Přijdete na svět a instinktivně celý život o něco usilujete.
O lásku, sex, rodinu, přátele, domy, auta, zážitky.
Stále o něco usilujete.
A čím jste starší,
tím víc si všímáte, že cestou o něco přicházíte.
A začne ve vás růst pocit lítosti. Jako nádor v břiše.
Jsou ale vzácné chvíle, kdy máte nad svým životem nadhled.
Vidíte celé soukolí. Správné a špatné volby.
Výhry a bolístky.
A v těchto chvílích zjistíte, na čem vlastně záleží.
Co vás naplňuje.
Všechno to, jehož ztrátou jste si z ráje na zemi udělali peklo.
V těch chvílích podvědomě víte, co máte dělat,
co musíte za každou cenu ochránit.
Ahoj, kam jdeš?
Jdu do Melina auta pro deštník. Začíná lít.
Je dost zvláštní vidět tebe, Mel a rodinu takhle pohromadě.
- Kdysi to zvláštní nebylo. - Ne. Takže…
- Je za tím něco víc? - Je to jen večeře.
Jak myslíš.
Tenhle čas s rodinou a Mel
mě probral a uvědomil jsem si, co mi vlastně scházelo.
Naděje.
Jako by se zvedla mlha.
Viděl jsem, co jsem ztratil, a chtěl to zpět.
Nebude to hračka, ale věřil jsem si.
Zavolejte policii.
- Zůstaňte! - Pojď! Mizíme!
Barney!
Panebože.
- Dívej se na mě. - Otevři oči. Slyšíš mě?
- Co tě bolí? - Bože.
Prosím. Panebože.
Někdo nám pomozte! Prosím!
Postarej se o Barneyho.
Překlad titulků: Karel Himmer