Три огнестрелни рани - една в главата, две в торса.
Взлом, завършил фатално?
Рано е да се каже. Изстрелите са точни, едва ли е бил взломаджия.
Два отстрани, после един в главата.
Като покушение е.
Поне скрий вълнението си.
- "Пол Леви." - Според пощата е собственикът.
- Няма го на семейните снимки. - Разведен ли е?
Ще разберем.
Инспектор Лин, тук има следи от барут.
- Жертвата ли е стреляла? - Още не знам, но така изглежда.
- Няма пистолет. - Да, претърсихме навсякъде.
Надушваш ли?
- Лайната и трупа ли? - Не, амоняка.
Някой се е опитвал да почисти.
Стягай се, Хернандес, ще разследваме убийство.
Бяхме у дома, не е за вярване.
Да сте видели или чули нещо между 18 ч. снощи и 6 ч. тази сутрин?
- Никога не сме в тази част на къщата. - Отпред ли?
А камерите?
Снощи си бяхме у дома, тогава са изключени.
Кварталът е безопасен.
Кога видяхте господин Леви последно?
Пол се изнесе преди няколко месеца. С жена си се развеждат.
Значи не сте го виждали от месеци?
Не, идва си. Играе голф в клуба и е на всички събирания.
- Няма ли да видите кой е? - Не, докараха черупките.
- За игрището за петанк. - Ясно.
- Пол ви беше приятел, така ли? - Може да се каже.
Някой да е искал да го нарани,
да е получавал заплахи?
- Не. - Нали у Ник се спречкал с някого?
- Не беше сериозно. - Кой е Ник?
Ник Брандес.
Баскетболистът от НБА.
Живее наблизо.
Значи Ник Брандес се е сбил с господин Леви?
Неравностоен бой ще да е бил.
Не, Ник беше организирал купона.
Тогава с кого се е сбил господин Леви?
Няма друго обяснение.
- Ехо. - Здравей.
Сигурен съм, че е била Сам.
Намразиха се покрай развода и сега тя прибира всичко.
- Има мотив и възможност. - Сам не е в града.
Типовете, дето инвестираха в ресторантите, са мафиоти.
- Може да ги е ядосал. - Или е случайност.
Наемник, сериен убиец.
- Лоша работа, ще си купя оръжие. - Какво мислиш, Куп?
Вземе ли си Горди патлак, най-много да си улучи оная работа.
Скрий се.
Госпожо Леви, благодаря ви, че дойдохте бързо от Бостън.
Разбира се, веднага тръгнах.
Съболезнования.
Не знам как ще кажа на момчетата си.
Пол беше негодник, но все пак им е баща.
Говорих с родителите ви
и те потвърдиха, че снощи сте празнували рожден ден с момчетата у тях.
Добре че не бяхме у дома. Кой знае какво можеше да стане.
Защо господин Леви е бил в къщата ви? Нали вече не е живеел там?
Премести се в Паунд Ридж, но не се изнесе от къщи напълно.
От време на време идваше за нещо.
- Вие бяхте ли съгласна? - Не.
Но какво можех да направя?
Исках да сменя бравите, а той ме заплаши, че няма да плаща ипотеката.
Заради децата не исках разправии.
Но той не разбираше от дума.
Знаете ли, че ще вземете 20 милиона долара от застраховката му?
Щях да получа голяма сума след развода.
А сега получавате всичко.
Извинявам се, няма как да не задам тези въпроси.
- Не беше въпрос. - Не беше.
Вашият съпруг ви е напуснал заради много по-млада жена.
- Това сигурно ви е разгневило. - Не, той се молеше да се съберем.
- А вие не го искахте ли? - Разводът беше избавление за мен.
Пол беше труден човек.
За пръв път в живота си не се грижа за мъж.
Не се ли виждате с друг?
Засега предпочитам да обърна внимание на децата и на себе си.
Кога последно говорихте със съпруга си?
- Снощи. - Често ли разговаряхте?
Той често се обаждаше, не се примиряваше лесно.
- Как ви звучеше? - Беше пиян, тъжен, гневен - обичайното.
- Пол имаше ли врагове? - Не знам да е имал.
А Андрю Купър?
Какво?
Пол и господин Купър са се сбили на парти преди две седмици.
Изглеждате изненадана.
Куп и Мел са приятели от квартала.
Не съм чула за сбиването.
- Мел е съпругата на господин Купър ли? - Бивша.
Разкажете ми за ресторантите на съпруга ви.
Пол не ме занимаваше с бизнеса си, там не се месех.
Проверете инвеститорите му.
Бяха му взели страха.
Доколкото разбирам, са съмнителни типове.
- Пол имаше ли оръжие? - Да, казах ви, че се боеше.
- Знаете ли какъв вид? - Не, нищо не разбирам от оръжия.
Казах му да си го държи в офиса. Взе и на мен, но не съм го ползвала.
В сейфа у дома е. Мога да ви дам комбинацията.
Проверете. С него не е стреляно.
От малките пистолети е. Не знам.
Приключихме ли? Искам да видя децата си.
Да, това беше.
- Не й ли вярваш? - А ти?
Има алиби. Говорих с родителите й.
Не означава, че не е замесена. Ще провериш ли оръжието в сейфа?
- Добре. - Едната излиза, другата влиза.
- Новата? - Да.
Пол не си е губил времето.
- Продавала се е. - Как разбра?
Виж я.
- Много си цинична, казвали ли са ти? - А ти романтична душа ли си?
- Виждам доброто у хората. - Особено като изглеждат така.
- Да я разпитам ли аз? - Отивай да провериш пистолета.
Звъня на Сам, но не си вдига телефона.
Сигурно е прегрял. Ще види, че си звъняла.
Много ми е мъчно за нея и за момченцата й.
Разбирам те. Пол беше досадник, но не беше лош човек.
- Така ли смяташ? - Всъщност не.
- Готова ли си за пътуването утре? - Редно ли е да ходя сега?
- Дали да не пусна Тори и Куп сами? - Обиколката на колежа е важна.
За Тори ще е добре двамата й родители да й обърнат внимание.
- Предвид това… - Че ни мрази ли?
Не ви мрази.
- Няма ли да е странно да си там с Куп? - Защо?
- Там сте се влюбили. - Не.
Само дано не е забравил, че е за утре.
Г-н Купър, аз съм инспектор Лин от полицията в Уестмонт.
С какво да помогна?
Сигурно сте чули, че приятелят ви Пол Леви снощи е бил убит.
Да, ужасна история, всички сме в шок.
Може ли да вляза?
Разбира се.
- Да ви предложа нещо за пиене? - Не.
- Сам ли живеете? - Да.
Всъщност точно сега не.
Сестра ми е тук временно, затова е кочина.
Относно господин Леви. Подочух, че не сте се понасяли.
- Не бих казал така. - Нима? Научих, че сте се сбили на парти.
Това ли?
Не беше сбиване. Просто Пол си показа рогата.
Понеже е мъртъв, съм длъжна да попитам какво е станало.
Не помня особено.
И двамата пихме, казах му нещо на въпреки и той ме бутна.
Да си призная, бяхме доста пияни.
Има ли причина да не сте?
- Пиян ли? - Честен.
Никаква.
Често ли се сбивате, г-н Купър?
- Не. - Имате рани по ръцете.
Изглеждат нови, не са от сбиването с Пол.
Както казах, не сме се били, а раните ми са от тениса.
Тенис.
- Често се случва. - Къде бяхте снощи?
- Сериозно? - Да проверя алибито ви.
Бях в нощен клуб "Кю" в Манхатън.
- Имаше ли някой с вас? - Не.
Отидохте сам?
Така е по-вероятно да си тръгна с някого.
- Тръгнахте ли си с някого? - Не.
- Необичайно ли е? - Все по-рядко.
- Кога се прибрахте? - Към полунощ.
Прекарах остатъка от вечерта със сестра ми.
- Малко сте възрастен за нощни клубове. - Отскоро съм ерген.
Тук трудно ще намеря нещо за мен.
Саманта Леви също е необвързана отскоро и е много привлекателна.
- Излиза ли с някого? - Не знам. Приятелки са с бившата ми.
Чух, че разводът й с Пол бил доста бурен.
- Има ли спокойни разводи? - Да, вие ще кажете.
Извинете, инспектор Лин, имате ли проблем с мен?
Не. Разбира се, че не. Защо си мислите така?
- Не сте особено дружелюбна. - Често ми го казват.
- Благодаря за отделеното време. - Няма проблем, ще ви изпратя.
Последно пих това с теб.
- Като сокче е. - Да.
- Пя страхотно. - Благодаря.
- Права е, хората се кефеха. - Благодаря.
Не очаквах да те видя тук. Мислех, че отдавна не ходиш по кръчми.
Семеен човек си.
В грешка си. На такива места намирам време за себе си.
И жена ти е съгласна?
Едва ли забелязва липсата ми.
- Не биваше да го казвам. - Да, кофти стана.
- Прощавай. - Млъкни и пий.
Добре. Наздраве!
- Умълчал си се. - Ям.
- Как е работата на рибния пазар? - Приемат ме, но трябва време.
Понякога ме вземат с тях.
- Но парите са добри. - Не са чисти.
- Чуваш ли се с мама? - Да.
Задръж.
- Лоша работа. - Какво?
Всичко наред ли е?
УБИЙСТВО В УЕСТМОНТ
Да, всъщност не. Трябва да се обадя.
- Исках да обсъдим нещо. - След малко.
ДЖОРДЖ КЛУНИ
Това е кошмар.Засега нищо, но съпругата винаги е заподозряна.
И мен разследват заради кавгата с Пол.
- Чух за това. Какво е станало? - Не беше нищо сериозно.
Честта ми ли защитаваше? Колко мило!
В тази връзка - питаха ме дали се виждам с друг мъж.
- Дано си казала "не". - Естествено.
Иначе Мел и дружките ще ми обърнат гръб, но благодаря за загрижеността.
- Загрижен съм. - Да, само не за мен.
ЛУ ВАРГА
Седни отзад.
- Радваш ли се? - Не колкото теб и мама.
- Много ще ти хареса. - Не ме излагайте.
- Не гарантирам. - Здрасти, тате.
- Супер, и ти идваш. - Нямах избор.
Само така!
Наказан си, няма мърдане.
Ще се радваш, че дойде.
Семейно пътуване!
- На кеф си. - Винаги.
Наистина ли?
- Пристигнахме ли? - Ще те фрасна.
ДО МОРГАН: ТАМ ЛИ СИ?
Мамо, според теб Сам ли е убила Пол?
- Какво? Това е абсурдно. - Защо? Ти не искаше ли да убиеш татко?
- Да, но не съм. - Е, хубава работа! Тук съм!
- Да, само се разведе с него. - Стига, Тори.
Трябваше да отида само с Джейк. Не разбирам защо всички се помъкнахме.
Отиваме в колежа. Това е важно и за родителите.
Тъпото ти гадже, с което няма да векуваш, няма работа с нас.
- Защо си толкова гаден с него? - Инстинкт.
Само че Джейк никъде няма да ходи.
- А ти отиваш в колеж. - Е, и?
Да говорим за нещо друго?
Щом влезеш, до две седмици ще си го разкарала.
Не всички са като теб - да зарязват хората, които обичат.
- Не го обичаш. - Сериозно? Какво разбираш ти от любов?
- Нищо, искам да чуя какво ще каже. - Не може така.
- Някога обичал ли си? - Знам колко е страшно да изгубиш любовта.
Може да ти прозвучи тъпо, но разбираш какво е любов
чак когато ти я отнемат.
Като виждам момиченцето, което ме държеше за ръка всеки ден,
да ми върти очи и да ми наглее, ми е трудно да си поема дъх.
Тате…
Боже, миличка, извинявай.
Не знам.
Не знам защо го казах, много съжалявам.
Извинявай, миличка.
Аз знам.
- Искате ли вода? - Отзад има.
- Трябва да тренирам, извинете. - Няма проблем.
Разбрах, че искате да говорим за Пол.
Чух, че тук имало див купон.
Не, всъщност бяхме доста кротки.
Един от гостите ви бил изведен с линейка.
Да, чувствам се виновен. Понякога забравям с кого играя.
Казаха ми, че имало сбиване между господин Леви и Андрю Купър.
Не, нямаше бой, просто изпускаха парата.
Какъв беше поводът?
Не знам. Но Пол винаги е бил избухлив.
- А господин Купър? - Куп ли?
Не, Куп не е побойник.
Ако беше, отдавна щеше да ме е набил.
- Защо? - Спя с бившата му жена.
- И е дошъл на купона ви? - Да, и аз се изненадах.
Андрю Купър е. Пишете ми.
ПОЛ ЛЕВИ Е УБИТ!
Здравейте и добре дошли в "Принстън".
Куп.
Чакаме още един-двама и започваме.
Те ще ми покажат базата на отбора.
Миличка, обиколката започва. Не може ли после да ти покажат?
Мога да обиколя с тях.
Обади ни се, като свършиш.
Супер, благодаря ви.
- Няма да ни се обади, нали? - Няма.
На Хънтър не му трябва обиколка засега.
- Или изобщо. - За него съм намислил нещо друго.
Какво е то?
Кажи.
Техниката ни е като на професионално звукозаписно студио.
Конзола за миксиране "Лоджик Про" със 72 аналогови канала,
субуфери на "Грифън".
Имаме достъп до всевъзможни инструменти и още хиляди в дигитален формат.
Студиото е за студенти,
но не пречи да прекараш деня тук.
Наистина ли?
Две групи се учат да правят демоверсии, остани да гледаш.
После ще остане време да си поиграеш.
- Как ти се струва? - Супер!
- Добре. - Ела.
- Ще те вземем за вечеря. - Чао.
- Дължаха ми услуга. - Кого да потърсим, за да го запишем тук?
Важното е да го запишем в колеж.
Той ще си намери средата. Както направихме ние.
Да.
- Е, денят е само за нас. - Така ли?
Идеи?
Ела с мен.
ПРОПУСНАТО ОБАЖДАНЕ ОТ ЕЛЕНА
- Всичко наред ли е? - Да, просто момчетата нищят случая.
- И коя е преобладаващата версия? - Имал е дългове.
Боже, ужасно е! Не си го представям.
Да се разберем отсега.
Хайде да не говорим за живота. Само за днес.
- А ако се изпусна? - Тогава обръщаш един шот.
- Дадено. Трябва ни още… - Погрижил съм се. Благодаря!
Благодаря.
Пътнико клет, тук отдъхни и грижите напълно забрави.
За приятелите помисли и пътя до тук им посочи.
Странно ли ти е?
- Тук времето е спряло. - Почти нищо не се е променило.
Щом няма нужда.
Дали в "Томас Суит" още продават любимите ми бонбони?
- Ометох онези, които ми подари. - Кога успя?
Благодаря, много им се зарадвах.
Чудесно. Ник съвзе ли се след купона?
За няма и две минути наруши правилото си.
- Да, май така стана. - Може ли шотове "Йегермайстер"?
- Два ли? - Направо бутилката.
- Не казах "Йегермайстер". - Подразбираше се.
Леле.
- Заповядайте. - Благодаря.
Добре ли е?
- Да. - Наистина ли?
Не.
Не са били на пода над пет секунди.
Едно не уцели да е вътре. Не става така.
- Отвори широко. - Пликът е малък.
Добре, събрахме ги. Благодаря.
Бонбони.
Един пакет бонбони.
Изглеждат вкусни.
Вземи си един.
Госпожо, забравихте да платите сладкото.
- Моля? - Сигурно е било неволно.
Излязохте с бурканче сладко, без да го платите.
Взехме само бонбоните.
Видях, че го взехте. Вижте, не искам проблеми.
Само ще се върнем да…
Човече, не ти е пипала сладкото.
Не знам какво кроите, но искам да видя в чантата ви.
Нищо не е вземала, ясно?
Кръгом, че да не съжаляваш следващите шест месеца.
Кой си ти?
- Кой е? - Синът ти.
- Здравей, миличък. - Грети и Екс харесаха микса ми.
Решиха да спретнат купон тук. Може ли да пропусна вечерята?
Добре, но искам да ядеш нещо.
Щели да поръчват "тлъсти сандвичи".
Тлъсти сандвичи.
- Ще е нещо вкусно. После пиши. - Добре.
Тлъст сандвич.
Къщата още е заключена от полицията, затова купувам някои неща.
Къде ще отседнеш?
В хотел "Опус". Как са децата?
Измориха се да играят на двора.
Татко ти ги къпе във ваната.
Благодаря, мамо. Липсват ми.
Всичко е наред с децата, върши си твоята работа.
- Искаш ли да говориш с Майкъл? - Не, имам чувството, че го лъжа.
- Ще ти се обадя утре. - Добре.
- Чао. - Обичам те.
- Здравейте, искате ли помощ? - Не, благодаря. Презареждам някои неща.
Имаме страхотни нови продукти.
Лепенки за под очите. Идеални са за фини бръчки, торбички.
- Няма нужда, благодаря. - Добре.
Извинете ме, но луничките ви са много сладки.
Обаче като се вгледам, виждам едно леко старческо петно.
И аз като вас имам бръчки на шията, не е страшно.
- Как се казваш? - Аз съм Кийли.
Кийли, само си вземам продукти за няколко дена.
- На гости ли сте тук? - Не, тук живея.
А защо за няколко дни?
Кийли, понеже попита,
съпругът ми беше убит в къщата ни, която сега е местопрестъпление.
Затова отседнах в хотел и си вземам някои неща.
Това е и причината, както правилно забеляза,
да имам крещяща нужда от лепенки за очите.
Имахме кошмарен развод и част от мен,
притеснително голяма част от мен, се радва, че той умря.
Но изпитвам ужасна вина.
Той е бащата на децата ми. Що за човек съм, ако смъртта му ме радва?
Не ми пука, че ти го разказвам, защото не се познаваме.
Тъкмо започвах да приемам, че се развеждам,
и изведнъж станах вдовица.
Вече не мога да се позная, дори не скърбя като хората.
Освен че не мога да се прибера в дома си,
трябва да осмисля огромното количество вина, тъга, объркване и гняв.
Това се опитвах да направя, преди да доприпкаш при мен.
На твое място щях да си вдигна ченето от земята
и да отида при онази клиентка до гримовете,
защото май й трябва помощ.
- Да, аз ще… - Давай.
Нали?
Много е вкусно!
Много вкусно.
Не.
ГЛАСОВА ПОЩА ОТ ЕЛЕНА
- Кой беше? - Реалността.
Гаджето ти ли?
- Просто приятелка? - Изключвам го.
- За 18 години не изключи телефона си. - Така държи повече.
- Бракът ли? - Батерията.
- Толкова хубаво скоро не ми е било с теб. - Защото си пияна.
Така е.
По тази причина трябва да призная нещо.
- Онзи го изядох с парцалите. - И беше супер.
Защо?
Не си ли се изкушавал?
Нова си тук.
Знам го, защото имаме само шестима истински фенове.
Дадоха ни да пеем само защото уредбата им се скапа миналата седмица.
Защо? Много сте добри.
Само да беше вярно.
Казват, че онова, за което си ял шутове в гимназията, в колежа ще влече мацките.
И огрява ли те?
Поне вече не ям шутове.
- Готово, влезе. - Наопаки е.
Гледай как става.
Разбивам ключалки в Божия дом.
Това е църквата. Място за почит, прояви уважение.
- Стой тук. Сядай. - Какво правим?
Отивам да свърша една работа, стой тук.
Какво правиш?
- Ще идеш в ада. - Мислиш, че не знам ли?
- Бисквитки за сладкото. - И аз ще гния в ада.
- Побъркал си се. - Може и да съм.
Не искаш ли?
Може ли да ти кажа нещо?
Разбира се.
Не напуснах "Бейли", уволниха ме.
Какво?
- Защо? - Станах самонадеян и Джак ме изгони.
Имаше едно момиче… Не, не е затова.
Той видя възможност и се възползва.
- Мръсник е, винаги си го мразил. - Така е, но парите бяха добри.
- Зле ли е положението? - Не е розово.
- Ще се справим ли? - Да, няма проблем.
Отвориха се други възможности, нещата ще се наредят.
- Съжалявам. - Недей.
- Ще се оправя. - Съжалявам за всичко.
Ами редно е.
Това е тялото Христово.
Внимавай.
Наистина съжалявам.
И аз съжалявам.
Не ви обръщах достатъчно внимание още преди да тръгнеш с Ник.
- Така не се чувствам толкова виновна. - Наистина ли?
В такъв случай
опрощавам греховете ти.
Какво става?
- Търсех си телефона. - Молехме се.
Намерих го, благодаря.
- Благодарим ви, отче. - И то много. Мир вам!
АПАРТАМЕНТЪТ НА ДЖОРДЖ ВАШИНГТОН
Трябва да тръгвам.
Какво ще кажеш да не се връщаме?
Да качим децата в колата,
да тръгнем в обратната посока
и да започнем някъде начисто?
Звучи добре.
Избягай с мен, Мел.
Няма да е вечно.
Остани още.
Но без секс, да знаеш.
- Девствена ли си? - Гадже.
- Имаш гадже? - Има ли значение?
Не.
Лягай. Ще съм кавалер.
- Мога да ти попея. - Недей, моля те.
Може ли да мастурбирам?
Точно така.
Ама че цвят!
Снощи е имало купон, а? Дано не си правила глупости.
- Май няма да ни бъде с Джейк. - Ето нещо разумно.
- Тате. - Тихо, наслаждавам се на момента.
- Защо не го харесваше? - Нищо подобно, просто не беше за теб.
- За всеки така ще казваш. - Да.
Скоро ще срещнеш някой висок, красив и умен.
Чувствителен и какво ли още не.
- И пак няма да го харесаш. - Вероятно няма.
Изслушай ме.
Знам, че сега животът ти сякаш започва наново
и ще бъде страшно, но най-хубавото на младостта е,
че каквото и да сгрешиш сега, то е поправимо.
Да, може би винаги е така.
И са нужни повече усилия, когато поостарееш.
Зряла си за годините си, знаеш ли? Не ми отговаряй, вониш на повръщано.
Идвай.
ДО МОРГАН: ДОБРЕ ЛИ СИ?
ИЗВИНЯВАЙ, НАШИТЕ МИ БЯХА ВЗЕЛИ ТЕЛЕФОНА
НЯМАМ ТЪРПЕНИЕ ДА ТЕ ВИДЯ
Какво й харесвате на тази песен?
- Ужасна е. - Какво?
За един ден в студио стана критик.
- Моля ви, спрете я. Не я понасям. - Да усиля ли казваш?
- Няма проблем. Още малко. - Не, тате, стига.
Вече се оправи, нали?
Гледай пътя.
Да вечеряме тук.
- Искате ли? Кажете "да". - Умирам от глад.
Ето как става. Цял живот инстинктивно събираш.
Любов, секс, семейство, приятели, къщи, коли, преживявания.
Не спираш да събираш.
Чак като поостарееш, забелязваш нещата, които губиш по пътя.
Тогава разкаянието започва да расте като тумор в корема ти.
Но в редките моменти на яснота виждаш живота си пред теб.
Съставните му части, грешките и правилните постъпки, победите и скръбта.
И в тези моменти виждаш важните неща, които осмислят живота ти.
Без тях раят ти мигом се превръща в ад заради теб.
В тези моменти си наясно какво трябва да направиш,
какво трябва да спасиш на всяка цена.
- Къде отиваш? - За чадър от колата, заваля много силно.
Страхотно е да ви виждам отново заедно.
- Преди не беше така. - Да, не беше.
- Става ли нещо между вас? - Просто вечеряме.
Щом казваш.
Пътуването ми с моето семейство
ми показа онова, което не подозирах, че ми липсва.
Надежда.
Сякаш се разсея мъгла.
Видях какво съм изгубил и щях да си го върна.
Нямаше да е лесно, но знаех, че мога.
Викнете полиция!
- Не излизайте! - Да се махаме.
Барни! О, боже!
- Погледни ме. - Чуваш ли ме?
- Къде те боли? - Боже! Моля те.
Помогнете ни!
Погрижете се за Барни.
Превод на субтитрите Катина Николова