Tre skudd. Ett i hodet, to i brystkassen.
Et innbrudd som gikk galt?
For tidlig å si. Litt mange og presise skudd til å være innbrudd.
To i siden og så ett i hodet.
- Føles som en henrettelse. - Kan du virke litt mindre entusiastisk?
- "Paul Levitt." - Han er eieren ifølge posten.
- Han mangler på alle familiebildene. - Skilsmisse?
- Noe. - Jeg tror vi har kruttslam her.
- Skjøt offeret? - Vet ikke. Det ser slik ut.
- Men ikke noe våpen? - Nei, vi har undersøkt nøye.
BEVISER
Lukter du det?
- Dritt og død? - Nei. Ammoniakk.
Noen prøvde å vaske her.
Fest beltet, Hernandez. Vi har visst et drap.
Tenk at vi var hjemme.
Så eller hørte dere noe mellom klokken 18 i går og 6 i dag?
- Vi er aldri i denne fløyen. - På framsiden av huset?
- Hva med overvåkningskameraene? - Vi har det ikke på når vi er hjemme.
Det er et trygt nabolag.
- Når så dere sist Mr. Levitt? - Paul flyttet ut for noen måneder siden.
De skal skilles.
- Sist dere så ham var da han flyttet? - Han har vært her.
Han spiller golf og kommer på arrangementer.
- Må dere ta dere av det? - Nei, det er bare østersskall.
- Til petanque-banen. - Ja…
- Var Paul en venn? - Man kan vel si det.
Vet dere om noen som ville skade ham, eller noen som har truet ham?
- Egentlig ikke. - Havnet han ikke i en slåsskamp hos Nick?
- Det var ingenting. - Hvem er Nick?
Nick Brandes.
NBA-spilleren.
Han bor noen kvartaler unna.
Nick Brandes slåss med Mr. Levitt? Det var ingen rettferdig kamp.
Nei, Nick holdt festen.
Hvem slåss Mr. Levitt med på festen?
Det kunne bare gått én vei. Hei, Coop.
Jeg tror det må ha vært Sam.
De kranglet fælt om skilsmissen. Nå får hun alt.
- Hun har motiv, mulighet… - Sam er visst bortreist.
De som investerte i restaurantene er ganske tøffe.
- Har han irritert noen? - Kan være tilfeldig.
Profesjonell. Seriemorder.
- Faen. Jeg må få meg et våpen. - Hva tenker du, Coop?
Så snart Gordy får et våpen, vil han skyte pikken av seg.
Dra til helvete.
Takk for at du kom så raskt tilbake fra Boston, Ms. Levitt.
- Jeg dro med en gang. - Kondolerer.
Hvordan skal jeg si det til guttene?
Paul kunne være en drittsekk, men han er deres far.
Jeg snakket med foreldrene dine.
De bekreftet at du og sønnene dine var hos dem i går kveld for å feire en bursdag.
Takk Gud for at vi dro. Tenk om vi hadde vært hjemme.
Hvorfor var forresten Mr. Levitt hjemme hos deg? Han bodde vel ikke der?
Han fikk seg et lite hus i Pound Ridge, men hadde ikke helt flyttet ut.
Av og til kom han innom for å hente noe.
- Var det greit for deg? - Egentlig ikke.
Men hva kan jeg gjøre?
Da jeg sa jeg ville skifte lås, truet han med ikke å betale huslånet.
Jeg prøvde å holde freden for ungene.
Han gjorde det ikke enkelt.
Du vet vel at livsforsikringen hans på 20 millioner dollar tilfaller deg?
- Jeg ville få mye etter skilsmissen. - Nå får du alt.
Beklager, men jeg må spørre.
- Det var ikke et spørsmål. - Nei.
Mannen din forlot deg for en mye yngre kvinne.
- Det må ha gjort deg sint. - Nei.
- Han ba meg komme tilbake. - Men du ville ikke?
Skilsmissen var bra for meg.
Paul var ikke enkel. Det er første gang i livet at jeg ikke tar meg av en mann.
Treffer du noen andre?
Jeg er fornøyd med å ta meg av barna og meg selv.
Når snakket du med mannen din sist?
- I går kveld. - Snakkes dere ofte?
Han ringte ofte. Han ville ikke gi slipp.
- Hvordan var han? - Full, trist, sint. Det vanlige.
- Hadde Paul noen fiender, så vidt du vet? - Nei, egentlig ikke.
Hva med Andrew Cooper?
Unnskyld. Hva?
Paul og Mr. Cooper sloss visst på en fest for noen uker siden.
- Du virker overrasket. - Coop og Mel er venner fra nabolaget.
Jeg har ikke hørt om noen slåsskamp.
- Er Mel Mr. Coopers kone? - Ekskone.
Fortell om din manns forretninger. Restaurantene.
Paul holdt meg langt unna dem. Jeg var ikke involvert.
Men se til investorene hans.
Paul var alltid paranoid når det gjaldt dem.
Etter det jeg forstår, var de noe lugubre.
- Eide Paul skytevåpen? - Ja, han var som sagt paranoid.
- Vet du hva slags? - Nei, jeg kan ikke noe om våpen.
Jeg ba ham oppbevare det på kontoret. Våpenet han ga meg ligger i safen.
Du kan få kombinasjonen.
Det har aldri blitt brukt.
Det er et lite våpen. Jeg vet ikke.
Er vi ferdige? Jeg må se til ungene.
Ja, selvfølgelig.
- Stoler du ikke på henne? - Gjør du?
- Alibiet stemmer. Jeg sjekket det selv. - Men hun kan være involvert.
Sjekk våpenet i safen.
- Greit. - Ut med det gamle, inn med det nye.
- Er det kjæresten? - Ja.
Paul tiltrakk seg visst damene.
- En transaksjon. - Hvorfor?
- Se på henne. - Vet du hvor kynisk du er?
- Er du en romantiker? - Jeg liker å se det gode i folk.
Særlig når de ser slik ut.
- Skal jeg ta meg av det? - Det vil du nok. Sjekk heller våpenet.
- Sam tar ikke telefonen. - Sikkert mange som ringer.
Det er så fælt. For guttene.
Paul kunne være en drittsekk, men han var ikke slem.
Ikke?
- Klar for turen i morgen? - Det føles feil å dra nå.
- Kanskje Tori og Coop bør dra alene. - Collegebesøkene er viktige.
Det kan være bra for Tori å få oppmerksomhet fra dere begge.
- Siden… - Siden hun hater oss?
Hun gjør ikke det.
Vil det være rart å dra tilbake med Coop?
Hva mener du?
- Det var der dere ble forelsket. - Nei.
Håper bare han ikke glemmer å komme.
Jeg er kriminalbetjent Lin fra Westmont-politiet.
Hva kan jeg gjøre?
Du har nok hørt at din venn Paul Levitt ble skutt og drept.
Ja, det er grusomt. Et sjokk for oss alle.
- Får jeg komme inn? - Vær så god.
- Vil du ha noe å drikke? - Nei.
- Bor du alene? - Ja.
Eller… Ikke akkurat nå. Søsteren min bor her midlertidig. Derfor alt rotet.
Jeg hører du og Mr. Levitt ikke var bestevenner.
- Det vil jeg ikke si. - Ikke? Jeg hørte dere sloss på en fest.
Å, det.
Det var ikke en slåsskamp. Det var heller bare Paul som var Paul.
Nå er Paul død, så jeg må spørre hva dere kranglet om.
Det husker jeg ikke.
Vi drakk begge to, og jeg sa noe han ikke likte. Han dyttet meg.
- Vi var begge fulle for å være ærlig. - Har du en grunn til ikke å være det?
- Full? - Ærlig.
Nei.
Slåss du ofte, Mr. Cooper?
- Nei. - Skrammene på hendene
ser litt for nye ut til å være fra festen.
Det var ikke en slåsskamp, som sagt, og dette er en tennisskade.
Tennis.
- Det skjer ofte. - Hvor var du i går kveld?
- Seriøst? - Jeg må utelukke deg.
Jeg var på nattklubben Queue på Manhattan. Q-U-E-U-E.
- Var du der med noen? - Nei.
Dro du alene?
Sjansen er større for å møte noen om man går alene.
- Møtte du noen? - Nei.
- Er det uvanlig? - Nei, ikke nå.
- Når var du her? - Midnatt, kanskje.
Tilbrakte kvelden her med søsteren min.
- Er du ikke litt gammel for nattklubber? - Jeg ble nettopp singel.
Jeg møter ikke folk her.
Samantha Levitt er også singel og pen.
- Treffer hun noen? - Aner ikke. Hun er min eks' venninne.
- Hun og Paul hadde en vond skilsmisse. - Har du hørt om noen gode?
Ja, dette kjenner jo du til.
Har du et problem med meg, betjent Lin?
Nei. Selvfølgelig ikke. Hvorfor tror du det?
Det er nok bare ditt blide åsyn.
Jeg hører ofte det. Takk skal du Mr. Cooper.
Greit. La meg vise deg ut.
Sist jeg tok en sånn var nok med deg.
- Ikke akkurat en voksendrikk. - Nei.
- Du var flink. - Takk.
- Det var du. Du fikk opp stemningen. - Takk.
Jeg ble overrasket over å se deg her. Trodde pubtiden din var over.
Nå som du har familie…
Tuller du? Det er kun da jeg får tid alene.
Er det greit for din kone?
Tror ikke hun merker det.
- Unnskyld. Det var litt mye. - Ja, du ødelegger stemningen.
- Unnskyld. - Hold kjeft og drikk.
Skål.
- Du er stille. - Bare sulten.
- Hvordan er det på fiskemarkedet? - De begynner å se meg der nå.
- Av og til velger de meg, av og til ikke. - Det er godt betalt.
- Det er sure penger. - Ringte du mamma?
Ja.
Vent litt.
- Pokker. - Hva er det?
Går det bra?
MANN FUNNET DREPT
Ja. Nei. Jeg må ta en telefon.
- Jeg ville snakke om noe. - Vent litt.
Et mareritt.
De anklager meg ikke, men de mistenker alltid kona.
De følger med meg også etter krangelen vi hadde.
- Ja, jeg hørte om det. Hva skjedde? - Det var… Det var ingenting.
Forsvarte du min ære? Så søtt.
Når det gjelder det… Politiet spurte om jeg treffer noen.
- Håper du ikke sa noe. - Selvfølgelig ikke.
Jeg trenger ikke at Mel og alle fryser meg ut. Takk for bekymringen.
- Jeg er bekymret. - Ja, men ikke for meg.
Sam…
Hei.
Sett deg bak.
- Spent? - Ikke så mye som du og mamma.
- Du vil elske det. - Ikke gjør meg flau.
- Jeg lover ingenting. - Hei.
- Fint du er med. - Jeg måtte.
- Sånn skal det låte. - Du er utvist. Vi eier deg.
Du vil være glad for at du kom. Biltur!
- Du er glad. - Alltid.
Jaså?
Jepp!
- Er vi framme? - Jeg slår deg.
MORGAN ER DU DER?
- Tror du Sam drepte Paul, mamma? - Hva? Ikke si noe så latterlig.
- Hadde ikke du lyst til å drepe pappa? - Det holder, takk.
- Men jeg gjorde det ikke. - Jeg er her.
- Ja, du bare skilte deg. - Gi deg, Tori.
Jeg burde dratt med Jake. Hvorfor må det være en familietur?
Fordi det er college. Det er noe stort å sende barna på college.
Ikke kast det bort på en dum kjæreste som ikke vil være der.
- Hvorfor er du så slem mot ham? - Instinkt.
Jake skal ingen steder.
- Men det skal du. - Og?
- La oss ikke… - Etter to uker
på college er du ferdig med ham.
- Ikke alle forlater dem de elsker, pappa. - Du elsker ham ikke.
- Ikke? Hva vet du om kjærlighet? - Du!
- La henne snakke. Jeg vil høre. - Seriøst, pappa.
- Hva vet du om kjærlighet? - Jeg har opplevd å ha det og miste det.
Av og til vet man mer om kjærlighet om man mister det enn ved å ha det.
Å se jenta mi, som holdt hånden min, vokse opp og himle med øynene
og snakke med slik forakt at jeg knapt får puste.
Pappa, jeg…
Herregud. Unnskyld.
Jeg vet ikke…
Jeg vet ikke hvorfor jeg sa det. Unnskyld.
La oss bare… Unnskyld, vennen. Unnskyld.
- Vil dere ha litt vann? - Det er vann der.
- Håper det er greit at jeg trener. - Ja.
- Hari sa du vil snakke om Paul. - Hører du hadde litt av en fest.
Nei. Det var en tam fest.
Jeg hørte en gjest ble hentet av en ambulanse.
Jeg har dårlig samvittighet for det. Jeg glemmer hvem jeg spiller mot.
Og at det var en slåsskamp her mellom Mr. Levitt og Andrew Cooper.
Det var ingen slåsskamp. Bare to som lettet på trykket.
Vet du hva det handlet om?
Nei. Aner ikke. Paul har alltid vært en hissigpropp.
- Og Mr. Cooper? - Coop?
Nei. Han slåss ikke.
Da ville han ha banket meg for lenge siden.
- Hvorfor? - Jeg er sammen med eksen.
- Og han kom på festen? - Ja, jeg var også litt overrasket.
Det er Andrew. Send en melding.
PAUL LEVITT DREPT!
Velkommen til Princeton.
Coop.
Vi venter på et par etternølere, og så går vi.
De vil vise meg idrettsanlegget.
Men vi har en guidet tur. Kan de vise deg det senere?
De sa de kan vise meg rundt.
- Ring oss når du vil møte oss. - OK. Kult. Takk.
Vi hører aldri fra henne igjen.
- Nei. - Nei.
Og Hunter trenger ikke en guidet tur ennå.
- Eller aldri. - Jeg har planlagt noe til ham.
Hva da?
Hva?
Vi har det samme utstyret som ethvert platestudio.
Logic Pro, 72-kanals miksebord
med Gryphon subwoofere der oppe.
Vi har alle slags instrumenter, og mange tusen digitalt.
Ultraviolet Studios er vanligvis bare for studenter, men du kan få bruke det i dag.
Seriøst?
Du kan være her mens vi hjelper et band å produsere noen demoer.
Etterpå kan du leke deg litt.
- Greit? - Veldig bra.
OK.
- Vi henter deg senere. - Ha det.
En tjeneste.
- Hva må til for å få ham inn her? - Vi må bare få ham inn på college.
Da vil han forstå og finne sine folk. Som vi gjorde.
Ja.
- Vi har dagen for oss selv. - Har vi?
Noen ideer?
Følg meg.
ELENA BENITEZ TAPT ANROP
- Går det bra? - Ja, bare karene som leker detektiver.
Hva er rådende teori?
- Lånehaier. - Det er så grusomt. Utenkelig.
Ja. La oss gjøre en avtale.
La oss ikke snakke om virkeligheten i dag.
- Og om jeg gjør det? - Da må du drikke et shot.
Avtale.
- Men vi trenger… - Nei, det har jeg fikset. Takk.
Takk.
Hvil deg, reisende, og legg bort bekymringene.
Drikk for dine venner og tal godt for dem.
Er det rart?
Tidsforvrengning.
- Dette stedet er akkurat som før. - Er det ikke ødelagt…
Tror du Thomas Sweet har yndlingsgodteriet mitt?
Jeg spiste alt du ga meg til bursdagen.
Takk for det. Det var snilt.
Bare hyggelig. Har Nick kommet seg etter festen?
Du bryter din egen regel to minutter inn.
- Jeg gjorde visst det. - Kan vi få to Jägermeister?
- To? - Ta med hele flasken.
- Jeg sa ikke Jägermeister. - Vi vil trenge det.
Oi.
- Vær så god. - Takk.
Ja.
Godt?
- Ja. - Er det sant?
Nei.
- Ni… Oi. - Fem-sekunders-regelen.
Du fikk ingen i posen. Det er ikke sånn det gjøres.
- Åpne den. - Den er liten.
Herregud.
OK, OK. Vi har dem.
- Takk. - En pose med godteri.
En pose med godteri.
Det ser så godt ut.
Ta et.
Unnskyld! Du glemte visst å betale for syltetøyet.
- Unnskyld. - Sikkert bare en feil.
Du gikk ut med syltetøyet uten å betale.
Vi har bare tatt drops. Vi…
Jeg så deg ta det.
Jeg vil ikke skape problemer, så følg meg tilbake til butikken…
Hei, hei. Hun tok ikke syltetøy.
Jeg vet ikke hva faen det er som skjer, men vis meg hva du har i vesken.
Hun tok ingenting. Greit?
Du kan gå din vei, eller du kan angre på det det neste halve året.
Hvem er du?
- Hvem er det? - Sønnen din.
- Hei, vennen. - Hei.
Gretty og X likte musikken og har invitert noen hit. Kan jeg hoppe over middagen?
Selvfølgelig, men pass på å spise.
Jeg tror de har bestilt noe de kaller en "fat sandwich".
Fat sandwich. Greit, vennen. Det blir godt.
- Send melding. - Greit.
Fat sandwich.
Politiet har sperret av huset, så jeg bare kjøper det mest nødvendige.
- Hvor skal du være? - Opus hotel. Og ungene?
De har slitt seg ut i hagen. Pappa bader dem nå.
- Takk, mamma. Jeg savner dem. - De blir her, vennen. Gjør det du må.
- Vil du snakke med Michael? - Nei, det vil føles som om jeg lyver.
- Jeg ringer i morgen. - OK.
- Ha det. - Glad i deg.
- Trenger du hjelp? - Nei, jeg bare fyller opp.
Vi har noen fine, nye produkter.
Du vil like disse øyemaskene. Supert for rynker og hovne øyne.
- Nei, det går bra. - OK.
Jeg er besatt av fregnene dine. Så søte.
Man kan se om man går nær at det er en liten aldringsflekk.
Nakkestivheten, det får jeg også.
- Unnskyld, hva heter du? - Keely.
Jeg skal bare handle inn nok til et par dager, så det går bra.
- Er du på besøk? - Nei, jeg bor her.
- Hvorfor bare til et par dager? - Siden du spør…
Mannen min ble drept inne i gangen i huset vårt, så det er nå et åsted.
Derfor bor jeg på hotell og trenger noen produkter.
Og det kan være derfor, som du påpekte,
at jeg virkelig trenger øyemasker.
Vi var midt i en vond skilsmisse, så en del av meg,
en stor del av meg, er glad for at han er død.
Men jeg har virkelig dårlig samvittighet for det, Keely.
Han er jo mine barns far. Hva sier det om meg?
Og jeg kan godt fortelle deg det, for hvem er du?
Jeg begynte plutselig å føle at jeg ville klare meg som skilt.
Plutselig er jeg en jævla enke.
Hele identiteten forsvant ut vinduet sammen med Kübler-Ross-modellen.
I tillegg til å bli kastet ut av hjemmet mitt,
har jeg nå et helt Jenga-tårn
med skyld og sorg og forvirring og sinne jeg må bearbeide.
Noe jeg prøvde å gjøre da du kom bort til meg.
Hvis jeg var deg, ville jeg plukket opp haken fra bordet
og hjulpet kunden der ved Laura Mercier-sminken.
Hun trenger visst din hjelp.
- Ja, jeg bør… - Ja.
Ikke sant?
Så godt. Så godt!
Så godt.
Nei.
TALEMELDING ELENA BENITEZ
- Hvem er det? - Virkeligheten.
Kjæreste?
- Damevenn. - Av.
- Du slo aldri av mobilen da vi var gift. - Det varer lenger da.
- Ekteskapet? - Batteriet.
- Vi har ikke hatt det så fint på lenge. - Det er fordi du er full.
Ja.
Og siden jeg er det…
Jeg må tilstå noe.
Hei!
- Jeg kjeftet på fyren. - Du var fantastisk.
Hvorfor?
Vil ikke du stjele noe?
Jeg vil høre mer.
Du er ny.
Det vet jeg, for vi har bare seks fans.
Klubben lar oss synge her fordi anlegget ble ødelagt i forrige uke.
Hva mener du? Dere er gode.
Ja. Prøv å beherske entusiasmen.
Folk sa at det man får bank for på videregående, gir deg et ligg på college.
Får du deg ligg?
Jeg får ikke bank lenger.
- Man bare… Den er inne. - Opp ned.
Følg med. Man bare…
Jeg dirker låsen Til Jesu hus
Dette er kirken. Her må man vise respekt.
Bli her.
- Sett deg her. - Hva gjør vi?
Jeg må gå. Jeg må utrette et ærend. Bli her.
Hva gjør du?
- Du havner i helvete. - Ja. Fortell noe jeg ikke vet.
- Kjeks til syltetøyet. - Skjønner.
- Du har blitt gal. - Kanskje det.
Nei?
Kan jeg si noe?
Selvfølgelig.
Jeg sluttet ikke hos Bailey, men fikk sparken.
Hva?
- Hvorfor? - Jeg ble kjepphøy og Jack tvang meg ut.
Det var en jente… Nei, det var ikke derfor.
Han så en mulighet som han grep.
- Han er en dritt. Du hatet ham alltid. - Ja, men pengene hjalp.
Hvor ille er det?
Ikke bra.
- Vil vi klare oss? - Det er ikke sånn.
Jeg undersøker flere muligheter. Det… Vi vil klare oss.
- Så leit. - Ikke vær lei deg.
- Jeg fikser det. - Jeg er lei for alt.
Det bør du være.
Vet du hva?
Dette er Jesu legeme.
Vær forsiktig.
Det er leit. Jeg mener det.
Unnskyld.
Jeg tok øynene fra ballen…
lenge før du og Nick ble sammen.
- Nå føler jeg meg mindre skyldig. - Gjør du.
I så fall…
Jeg gir deg absolusjon.
Hva pokker?
- Jeg mistet mobilen… - Vi ber…
Fant den. Har den. Takk.
- Takk, pater. - Tusen takk. Velsigne deg.
Jeg må gå.
Du… Bare…
Hva om vi ikke drar tilbake?
Hva om vi henter ungene, setter dem i bilen og kjører i motsatt retning?
Vi kan begynne på nytt et annet sted.
Høres fint ut.
Røm med meg, Mel.
Vi kan ikke gjemme oss.
Ikke ennå.
Du får ikke noe ligg.
- Jomfru? - Kjæreste.
- Har du kjæreste? - Gjør det noe?
Nei.
Jeg skal være en gentleman.
- Jeg kan synge til deg. - Ikke.
Er det greit om jeg onanerer?
Sånn. Du store min. Det er litt av… en farge.
Hadde du det moro i går? Håper du tok noen gode valg.
Det vil ikke vare med Jake.
Et godt valg.
- Pappa. - Jeg har et fint øyeblikk.
- Hvorfor hater du ham? - Jeg visste bare at han ikke var bra nok.
- Det vil du si om alle. - Ja.
Men en dag vil du møte noen.
Han vil være høy, kjekk, smart, følsom og alt sammen.
- Alt sammen, men du vil hate ham. - Ja. Antakelig.
Hør her.
Det føles som om livet hele tiden tilbakestilles nå,
og det er skremmende, men det beste ved å være ung
er at det er lite som ikke kan rettes opp nå.
Ja. Kanskje det alltid er sant.
Det krever litt mer innsats når du blir eldre.
Har noen sagt hvor klok du er?
Før du svarer, må jeg bare si at du lukter spy. Kom.
Skulle ønske jeg var din elsker
MORGAN GÅR DET BRA?
UNNSKYLD! FORELDRENE MINE TOK MOBILEN.
GLEDER MEG TIL Å SE DEG PÅ MANDAG.
Hvorfor liker dere denne sangen?
- Den er grusom. - Hva?
- Kritiker etter én dag i studioet. - Nei, slå den av.
- Ørene mine blør. Han har rett. - Skru den opp?
- Nå kommer det. Mer. - Nei, pappa. Nei.
Man føler seg bedre.
Se på veien.
Vi bør få oss middag. Vil dere dra og spise?
- Skrubbsulten. - OK.
Dette skjer:
Man kastes ut i verden og samler på ting av instinkt.
Kjærlighet, sex, familie, venner, hus, biler, utgifter. En slutter aldri å samle.
Men når man blir eldre, merker man det man mister på veien.
Da begynner angeren å vokse som en svulst i magen.
Man har noen få, klare øyeblikk hvor man ser hele livet foran seg.
Alle detaljene. Der man gikk feil. Seirene og sorgene.
I de øyeblikkene får man et glimt av det som virkelig teller. Det som gjør en hel.
Om det mangler, blir himmelen straks til et helvete du selv står bak.
I de øyeblikkene vet du hva du må gjøre,
hva du må redde… uansett hva det koster.
Hvor skal du?
Hente en paraply fra. Det styrtregner.
Det er rart å se deg og Mel og familien slik.
- Det var ikke det før. - Nei. Så…
- Hva skjer? - Det er bare middag.
Da så.
Denne tiden med familien
hadde vekket meg og gitt meg det ene jeg ikke visste at jeg savnet.
Håp.
Som om tåken lettet.
Jeg så hva jeg hadde mistet og ville ha det tilbake.
Det ble ikke lett, men jeg kunne klare det.
Du!
Ring 911.
Hei!
- Bli her! - Vi må stikke!
Barney! Barney!
Herregud.
- Se på meg. - Åpne øynene.
- Hvor gjør det vondt? - Herregud. Herregud.
Hjelp oss!
Sørg for at Barney har det bra.
Tekst: Tina Shortland