Atsisveikinkite su savo senamadišku klozetu
ir pasisveikinkite su prabanga.
Pristatome „Luxos MT“.
Pažangiausią ir prabangiausią klozetą pasaulyje.
Jis amžiams pakeis jūsų nuomonę apie tualeto reikalus.
- Aš teisus, Sinde? - Visiškai.
Jis šildo, valo ir kvėpina.
Standartinėje „Luxos“ komplektacijoje – trigubo stiprumo nuplovimo sistema,
be to, jis suderinamas su išmaniaisiais namais.
Daugiau apie jį mums papasakos prekių ženklo „Luxos“ ambasadorius
ir triskart NBA visų žvaigždžių komandos žaidėjas Nikas Brandesas.
VISIŠKAI AUTOMATIZUOTAS
NIKAS BRANDESAS PREKIŲ ŽENKLO „LUXOS“ AMBASADORIUS
Nuostabi publika.
- Myliu tave, Nikai! - Ir aš tave!
- Ačiū, Sinde. Džimai, bičiuli. - Žinoma. Nėra už ką.
Malonu, kad pakvietėte.
Esi NBA čempionas, turtingas ir gražus vyras,
visi tavimi žavisi...
Atsiprašau. Tai buvo klausimas?
Nes aš negaliu dėl to ginčytis.
Esi sėkmingas verslininkas.
Atsakyk, kodėl klozetai?
- O ne kedai ar tekila? - Būtent.
Todėl, kad tai jau praeitis.
Matot, aš visad sakau taip:
„Kam vėluoti į vakarėlį, jei gali surengti jį pats?“
Leidžiam.
Kalbant apie vakarėlį.
- Ar tai skamba iš ten? - Iš ten.
Taip. Iš ten integruotų „Bluetooth“ garsiakalbių.
INTEGRUOTI „BLUETOOTH“ GARSIAKALBIAI
- Ne! - Tu šitaip moki?
Parodyk, ką moki.
Ne, negali būti!
Pagrindinė mintis – „Luxos MT“ pagerins jūsų gyvenimą.
Sėdėjimas ant jo yra tarsi atostogos,
kurias gali sau leisti kasdien.
Plojimai Nikui Brandesui!
Sveikas.
Ką čia darai?
Aš dievinu klozetus.
- Gerai, aš dirbu. - Žinau. Klausyk, aš tik...
Tas vakarėlis. Viskas susidėjo. Elgiausi kaip tikra šiknė.
Taip, negaliu dėl to ginčytis.
Atleisk man.
Tai buvo paskutinis vakarėlis, kurį tau surengiau.
Esu dėkinga, kad šitaip manimi rūpiniesi,
nors kartais aš nė nežinau, kaip į tai reaguoti.
Negaliu sakyti, kad nebuvai manęs įspėjusi.
Ne, negali.
Klausyk, aš suprantu, kad mūsų santykiai buvo klaida.
Bent jau taip, kaip jie susiklostė.
- Esu tikras, kad turi dėl ko gailėtis. - Nikai, aš...
Ne. Aš tai jaučiu.
Patikėk, labai norėčiau, kad viskas būtų buvę kitaip,
bet tai, kad viskas prasidėjo neteisingai, nereiškia, kad tai yra neteisinga.
Man tai yra rimta, Mel.
Tiesiog norėčiau, kad tau nereikėtų taip stipriai stengtis.
Panašiai nutinka, kai nepatenki į antrą žaidėjų atrankos turą.
Visą likusią karjerą ir gyvenimą bandai tai kažkaip kompensuoti.
Su manim taip nereikia.
Čia yra persirengimo kambarys?
Taip. Ir visai neblogas.
Parodyk.
Ką čia matau?
Žinau, kad iš pirmo žvilgsnio tai atrodo kaip teplionė,
bet čia yra Liktenstaino darbas.
Žinau, kas yra Liktenstainas, kvailuti.
Klausiu, kodėl žiūriu į nevykusią to paveikslo nuotrauką?
- Nes noriu jį pavogti. - Aš nedirbu su meno kūriniais.
- Kaip ir tu. - Liaukis.
Papuošalai ir laikrodžiai neatneša daug pinigų.
O toks laimikis būtų daug pelningesnis ir už tą pačią riziką.
Laimikis? Tu Džeimsas Kanas, ar ką?
Esu tikras, kad pažįsti ką nors, kas tuo užsiima.
- Rokai, primink politiką dėl paveikslų. - Jokių paveikslų!
Tie, kurie užsiima meno kūriniais, yra iš kitos operos.
Patikėk. Jie – žiaurūs.
Paskutinį kartą jis buvo parduotas aukcione
už daugiau nei milijoną dolerių.
Tai buvo prieš septynerius metus.
Jau buvau tuose namuose, kur jis kabo.
Aš jį pavogsiu ir pakeisiu klastote, niekas nepastebės skirtumo.
- Nieko sudėtingo. - Iš kur žinai, kad tai nėra klastotė?
Nes tas, kuriam jis priklauso, turbūt nusipirko jį iš Lario Gagosiano.
Jis yra nepasitikintis narcizas, jo savivertė priklauso nuo turimų daiktų.
Jam nusispjaut į tai, kad jis yra gražus, jam svarbu tik tai, kad jis – tikras.
Pažįstu tokių žmonių.
Nagi. Sumokėsiu tau dešimt proc. daugiau.
Tau nereiks nė piršto pajudinti. Tik supažindink su reikiamais žmonėmis.
Man teks pajudinti pirštą, ir už tai norėsiu 20 proc. daugiau.
O jei kas nors ne taip, aš tavęs nepažįstu.
Bet paklausyk manęs. Jei imsiesi šio darbo, darysi taip, kaip aš pasakysiu.
Tiksliai. Be jokių improvizacijų.
- Gerai, supratau. - Pasakyk.
- Tiksliai. - Šaunuolis.
Jokių improvizacijų.
Gerai. Dink iš mano parduotuvės.
Pranešiu, kai viską suorganizuosiu.
Rokai.
- Regis, atsitrenkėme į skalūno gabalą. - Ir ką tai reiškia?
Tai reiškia, kad mano vyrams teks jį smulkinti kelias savaites,
kad jį ištrauktų.
O negalit jį tiesiog apeiti?
Galime, žinoma.
Jei norit patraukti savo namą per 30 m į tą pusę.
Juokauju.
Aš negaliu iškasti pamatus akmenyje. Jį reikia iškelti.
Filai, kur reikia to krautuvo?
- Aš tuoj. - Taigi, tiesiog... Filai,
kiek tai kainuos?
Kol nepradėjom ardyti, negaliu pasakyt tikslios kainos,
žiūrėsim, kiek giliai tas skalūnas.
Prireiks sunkiosios technikos. Gal ir sprogdinimo.
Susprogdinsit mano galinį kiemą?
Ne aš. Atsivešiu specialistus.
Apytikriai, Filai?
Tiesiog... mes giliame šūde?
Du šimtai gabalų. Daugiau mažiau.
Aišku.
Gerai.
Gerai, gal padarom pertrauką?
Išsikviečiam inspektorių, pasitariam su architektu.
- Gal taip ir padarykim... - Ne.
Tai tavo sprendimas.
Bei jei nutrauksim darbus, perkelsiu vyrus į kitą objektą.
Tai nebūtina, Filai. Atsiųsk e. paštu kainą, mes pažiūrėsim.
Taip ir padarysiu.
Labas.
- Nepastebėjau tavęs. - Staigmena.
Man patinka ši daina.
- Kur eisi? - Į chemiją.
Pamiršk chemiją.
Tu eini su manim.
Taip, stipriau. Stipriau.
Tavo pimpis milžiniškas, bliamba.
Bliamba! Stipriau.
Tuojau baigsiu! Jau baigiu!
Taip!
Šeštadienį Henrio gimtadienis.
Tikrai. Jam bus kiek, šešeri?
Penkeri.
Taip, na, smagus amžius. Surengsi jam vakarėlį?
Vežuosi jį į Bostoną pas savo tėvus.
Smagu. Kada grįšit?
Nežinau.
Manau, man reikia truputį nuo visko atsiriboti.
Na, kai grįši, jei norėsi, galėsim išeiti į miestą,
nueiti į kokią gerą vietelę ir abu nuo visko atsiriboti.
Viskas gerai. Mums nebūtina tai daryti.
Suprantu, kad nebūtina, kaip nebūtina daryti ir visa kita.
Tu visiškai teisus.
Todėl ir pagalvojau, kad nebedarysim.
Apie ką tu čia?
Manau, mums nebereikia susitikinėti.
Kol viskas nenuėjo per toli.
Tu man patinki, Kupai. Labai.
Gal net per daug.
Esmė ta, kad kartais aš nepatinku sau, kai būnu su tavim.
Sem, klausyk, žinau, kad pastarosiomis dienomis nebuvau...
Tu nesi pasiruošęs rimtiems santykiams. Bent jau su manim.
Nesiruošiu būti amžina užgaidaus pusamžio viengungio meiluže.
Aš ne taip apie tave galvoju.
Liaukis, Kupai. Atleidžiu tave nuo bet kokios kaltės.
Tiesiog priimk tai.
Regis, man nelieka pasirinkimo.
Tu ir vėl klysti.
Sem...
Sveikas.
Truputis meilės su Sem?
Taip. Bijau, kad tai buvo gulbės giesmė.
Gaila.
- Ar ne? - Viskas normaliai.
Aišku. Gerai.
Na, aš nepasiilgsiu jūsų intymaus gyvenimo akimirkų.
- O Dieve. Štai čia. - Gerai.
- Galim pasikalbėti... - Štai čia.
- Taip, bliamba! - ...apie ką nors kita?
Gerai, apie ką nori pasikalbėt?
- Apie bet ką. Kaip tavo koncertas? - Gerai.
Tikrai gerai. Man pasiūlė vietą programoje.
Keturi vakarai aludėje „The Tap“, geriausias laikas, plakatas lange.
- Visas komplektas, supranti. - Juk tai nuostabu.
Didžiuojuosi tavim. Sveikinu.
- Ačiū. - Bent vienas mūsų turi tikrą darbą.
Na, kaip žmogus be darbo, tu atrodai labai užsiėmęs.
Man atrodo, kad gyvenu čia viena beveik kasdien.
Na, tik ne šiandien, brangioji.
TCM kviečia.
Noriu pranešt apie žmogžudystę.
- Gerai. Puiku. - Prašau sėstis.
Galime pažiūrėti ką nors, kas buvo sukurta po mano gimimo?
Ne.
- Ką nužudė? - Mane.
HANTERIS KUPERIS AMFETAMINAS
Taip.
Nenukabink nosies.
Praėjo tik metai.
Tebesi sielvarto fazėje, supranti?
Įsivaizduoji, kad jie susitaikys,
ir viskas vėl bus kaip buvę.
Kai liausiesi fantazavęs, pamatysi gerąsias skyrybų puses.
Kokias, pavyzdžiui?
Nuo dviejų tėvų sunku išsisukti,
o kai turi tik vieną, lengviau išvengti kontrolės.
Bet tikrasis menas yra naudotis jais, kad gautum tai, ko nori.
Taip darydavau dar tada, kai jie buvo vedę.
Viskas geriau nei tu galvoji, Hanteri Kuperi.
Dieve, tikiuosi.
Kas ten?
- Šūdas. - Tučtuojau atidarykit duris.
Pamokų praleidinėjimas ir įsilaužimas yra viena, bet...
Įsilaužimas? Liaukitės.
Skamba taip, lyg jis buvo su slidininko kauke ir varžtų pjovikliu.
Jis tik durniavo užkulisiuose su savo draugais.
Viskas daug rimčiau.
Hanteris platino narkotikus savo draugams.
- Nesupratau? - Ką?
Jie šniaukštė jo aderalį persirengimo kambaryje.
Meifilde galioja nulinė tolerancija narkotikų platinimui mūsų teritorijoje.
Negaliu užmerkti į tai akių.
Deja, Hanterį teks išmesti iš mokyklos.
- Vieną... Minutėlę. Prašau. - Pala.
Klausykit. Mūsų sūnus – ne narkotikų prekeivis, aišku?
Jam diagnozuotas ADS.
Ar paaugliai priima blogus sprendimus?
Taip, tai užkoduota jų DNR.
Jis niekad anksčiau nebuvo pakliuvęs į bėdą.
Jis nusipelno antro šanso.
Pone Kuperi, tai ne pirmas mūsų pokalbis
dėl Hanterio elgesio šiais metais.
- Pamokų nelankymas, užduočių neatlikimas... - Apie ką jūs kalbat?
- Apie ką ji... - Kupai...
Eidavai į pokalbius be manęs?
Jie buvo tavo tvarkaraštyje.
Kodėl man nepaskambinai ir nepasakei, apie ką kalbėjotės?
Gerai. Prašau, ne dabar.
Suprantu, kokioje situacijoje atsidūrėte dėl mūsų sūnaus.
Savo darbe kasdien susiduriu su probleminiais vaikais.
Visuomet stengiuosi apsvarstyti švelninančias aplinkybes.
Gal tie vyresni vaikai privertė jį dalintis savo vaistais?
Jis norėjo padaryt jiems įspūdį.
Jis nepardavinėjo narkotikų, jis tik norėjo pritapti.
Bet jis bus nubaustas.
Mes užtikrinsime, kad tai daugiau nepasikartotų.
Bijau, mano rankos yra surištos.
Gerai. Leila, mokyklos koridoriuje mačiau didelį termometrą.
Šiemet renkate lėšas naujam sporto centrui?
Jums neužtenka lėšų.
Kiek trūksta iki visos sumos?
- Ponia Kuper. - Ne. Hanteris yra geras vaikas.
Jūs tai žinote. Mes tai žinome.
Mokykla turi poreikių. Visiems gerai.
Nagi.
Kokia suma padėtų jums užmerkti akis?
240 000 dolerių, Mel?
Jėzau Marija.
Klausyk, mūsų sūnaus vos neišspyrė
iš vienos geriausių mokyklų Niujorko valstijoje,
dėl ko jis būtų netekęs šanso patekti į padorų koledžą.
Ir, žinai, ką? Tu nė piršto nepajudinai, kad to nebūtų.
Galėjome ją įtikinti pakeisti nuomonę. Galėjome prašyti jos malonės.
Dieve mano, mes šimtą metų pažįstami.
Ji pavadino jį narkotikų prekeiviu.
Ir tu pasiūlei jai ketvirčio milijono dolerių išpirką.
Atleisk. Tikrai maniau, kad ji paprašys tik 20 ar 30.
Gal nuo to ir reikėjo pradėti. O ne nuo tuščio čekio.
Žinai, ką? Esi patyręs finansininkas.
Kodėl tu negalėjai derėtis?
Nes kai deriesi, turi turėti svertą.
Svertas yra tai, ką tu atidavei iškart, kai tik prasižiojai.
„Kokia suma padėtų jums užmerkti akis“? Dieve mano.
Žinai, ką? Baigei?
Šiandien ir taip jau turiu reikalų su vienu vaiku.
Tu!
Esi nušalintas nuo pamokų.
Tau namų areštas.
- Visam laikui. - Mama...
Ir būtų labai gerai, kad dabar patylėtum.
Bouvis? Nežinojau, kad jis tau patinka.
Jis visai nieko.
Galvok, ką darai, Kupai. Dabar ne metas vaidinti kietą tėtušį.
Sėkmės, bičiuli.
Mergaitės, nusilenkit močiutei.
Mama...
Kelionė neišvargino?
Ne.
Malonu jus vėl matyti, eomeoni.
Barni.
Jis dar neišmoko korėjiečių kalbos?
Jis mokosi.
Lėtai.
- Pone Parkai, sveiki atvykę. - Mergaitės...
Kaip gyvena tavo tėvai, Barni?
Po senovei, pone.
Vis dar geri viskį?
Retkarčiais.
Šitas skirtas ypatingai progai.
Keturiasdešimties metų „Cantrell Gold“.
Ačiū, pone.
Tėti...
Viskas gerai?
Taip.
Mergaitės...
Nusilenkit.
Kaip jūs užaugot.
Gerai, mergaitės, parodykit halmeoni ir harabeoji šonines duris, gerai?
Atsiprašau dėl betvarkės.
Statybos darbai vyksta lėčiau nei tikėjomės.
Na, ką pasakysi?
Nežinau. Na, tai...
Tokie dalykai labiau provokuoja
nei turi išliekamąją vertę.
Kam jie gali būti įdomūs po penkerių metų?
Bet aš – ne ekspertas.
Nėra neteisingų atsakymų.
Tai ir yra meno grožis.
Taip.
Kas tau taip pasakė?
Mano teta dirbo gide Santo Domingo privačiame meno muziejuje „Bellapart“.
Vasarodavau pas ją, stebėdavau, kaip ji vesdavo ekskursijas.
Klausyk, tu tikrai to nori?
Ko?
Na, viso šito.
Planuoji manim atsikratyti?
- Ne. Nieko panašaus. - Tada kas?
Na, tik sakau, jei mus sučiups,
aš išsisuksiu, pasisamdysiu krūvą advokatų.
Kas bus, jei tave sučiups?
- Manim gali nesirūpinti. - Ačiū Dievui.
Nes nieko gero iš manęs nebūtų.
Bet tau neatrodo, kad tu viskuo rizikuoji?
Kuo rizikuoju?
Kaip manai, ką aš galiu prarasti?
Gerai, partnere.
Kaip tau šitas?
Menas – nuostabus dalykas, tiesa?
Kažkada šis dailininkas buvo mišių patarnautoju Diuseldorfe.
Galimai buvo tvirkinamas.
Garantuotai šiknius.
Kristianas Tomasonas. Galerijos savininkas,
- gerai tai ar blogai. - Žinoma. Malonu susipažinti.
- Regis, turime bendrą pažįstamą? - Regis, taip.
Na, turiu pasakyt, ji labai tiksliai jus apibūdino.
- Tikrai? - Taip.
- Kas šita panelė? - Jo partnerė.
Malonu susipažinti.
Sužavėtas.
Partnerė?
Puiku.
Pastebėjau, jus sudomino šis darbas.
Taip, jis provokuojantis.
Taip. Čia beveik visas mėšlas yra toks.
Bet ar dėl to jis vertas dėmesio?
Suktas klausimas.
Eime su manim. Pasikalbėsim apie meną.
Šitą paveikslą buvo sunku gauti.
Ypač per tokį trumpą laiką.
Norit pasakyt, kad jį kažkas jau turėjo?
Turiu pažįstamą lesbietę Bušvike, kuri aprūpina mane poparto abstrakcijomis.
- Įspūdinga. - Ar čia ji į mus žiūri?
Tai beveik tobula.
Akrilinių dažų „Magna“, kuriais tapė Liktenstainas, beveik neįmanoma gauti.
Dauguma šiuolaikinių akrilinių dažų gaminami vandens pagrindu,
o „Magna“ buvo maišomi su terpentinu.
„Golden Artists Colors“ dažai labai panašūs į „Magna“ savo blizgumu,
bet šimtaprocentinio panašumo nėra.
Kruopštus apžiūrėjimas to neišduos, ko nepasakysi apie cheminė analizę.
Niekas tos analizės neatlikinės.
Iš kur žinote?
Jūs išmanote savo darbą, aš – savąjį.
Jums tai bus pirmas kartas, tiesa?
- Aš greitai mokausi. - Jūs – diletantas.
O diletantai kelia man nerimą.
Bet jūs sutikote.
Taip, sutikau.
Lu pasitiki jumis, aš pasitikiu Lu.
Bet vis dar abejoju, ar jums pavyks.
Na, tai, kad paskambinot savo lesbietei į Bušviką,
leidžia man manyti, kad jūs galvojat priešingai.
Taigi, mes pakeičiam klastote, atnešam jums originalą, ir kas tada?
Kai bus patvirtintas jo autentiškumas, turiu du pirkėjus, kurie juo domisi.
Vienas kriptovaliutos verslininkas, norintis investuot į materialųjį turtą,
o kitas – jo buvęs darbdavys.
Įdomiai kebli situacija.
Tikiuosi, derybos bus karštos.
Skamba daug žadančiai.
Velniop.
Nusprendžiau, kad jūs man patinkat.
Esu dėkingas.
O dabar atsiprašysiu,
turiu nupirkti keliems savo klientams absurdiško meno kūrinių.
Sėkmės.
Ką tik gavome baseino plyteles.
Labai gražios, rankų darbo, portugališkos.
Barnis jas išrinko.
Kai baigsit, bus labai gražu, širdele.
Bet mums neramu dėl mergaičių.
Visas tas triukšmas ir dulkės, svetimi vyrai aplink.
Porą mėnesių pakentėsim.
Mes su mama viską nusprendėme.
Pagyvensite mūsų miesto apartamentuose, kol baigsis remontas.
Ačiū už pasiūlymą.
Bet, manau, kraustymasis pakenks mergaitėms.
Labiau nei gyvenimas tokioje betvarkėje?
Jis turėjo jums išnuomoti kitą namą.
Mes tik norime, kad tau ir vaikams būtų gerai.
Mums ir taip viskas gerai.
Gerai? Čia vadinasi gerai?
Vakarienė žiemos sode?
Atnešiu viskio.
Eomeoni. Norėjot ko nors?
Greisė sako, kad turi šiokių tokių finansinių problemų.
- Norėčiau padėti. - Nebūtina.
Man bus geriau, jei žinosiu, kad jai nereikia nerimauti.
Nežinau, ką jums pasakė Greisė, bet nėra ko nerimauti.
Tiesiog bandau skatinti finansinę atsakomybę.
Spėju, tai viena iš blogybių, kai išteki už turto valdytojo.
Mano dukra – ne klientė.
Ji yra tavo žmona.
Nesijaudink.
Tai liks tik tarp mūsų.
Turiu savo sąskaitą, kuria naudojuosi avariniais atvejais.
Jūs labai dosni, ponia Park, bet tai nėra avarinis atvejis, tad...
Žinai, tu uždirbtum daug daugiau, jei dirbtum ponui Parkui.
Taip.
Gaila, kad nemoki korėjiečių kalbos.
Gaila, kad jis toks sumautas šūdžius.
Hanteri. Mums reikia pasikalbėt apie tai, kas nutiko mokykloje.
- Kam? - Nes tavęs vos neišmetė.
- Tavęs tai nejaudina? - Nė kiek.
Kur traškučiai „Flamin' Hots“?
Gal pavalgyk normalaus maisto?
Galiu suplakt tau glotnutį.
Ne, ačiū.
Aš tik noriu suprast, kas nutiko.
Praleidau pamoką. Didelio daikto.
O kaip su vaistais? Tu juos pardavinėjai?
Ne! Ką?
Visiškai suprantama, kad nori padaryt įspūdį savo draugams.
Bet aderalis yra rimtas vaistas, negali dalint jo į kairę...
O Dieve. Gal baigsi?
Palauk. Kur eini?
Aš dar nebaigiau.
Atnešiau tau dovaną.
Taigi, kaip jautiesi, tapęs pagrindiniu Meifildo veikėju?
Dabar neatsigini žinučių nuo karštų mokinukių?
Žinoma.
Tu sukūrei?
Aš.
Eina šikt, Hanteri. Imsiu galvoti, kad turi sielą.
Atšok.
NIKO STANGRIŲ UŽPAKALIUKŲ TRENIRUOTĖS
ENDRIUS KUPERIS NARYS
Sveika, nežinojau, kad tapai klubo nare.
Pasiskolinau Endžio kortelę.
Jis ja nesinaudoja, būtų gaila, jei ji nueitų perniek.
Deja, klubo narystė – neperleidžiama.
Žmonos irgi neperleidžiamos, vis dėlto...
Siūlau štai ką.
Apsižvalgyk, pasibandyk.
Jei nuspręsi prisijungti, draugams ir šeimos nariams taikome nuolaidą.
Ačiū, Nikai.
Aš tau nei draugė, nei šeimos narė.
Protingas žmogus būtų įžvelgęs signalą
susidūrime su policija ir didžiulio šuns paliktoje žaizdoje,
tarsi ryškų visatos siunčiamą įspėjimą,
kad atėjo laikas susirasti kitą darbą.
Bet tokia galimybė manęs neviliojo.
Žinot, kaip tai padaryti?
Nelabai.
Drobė...
Taip. Sujunkite kampus.
Norint išardyti kampus...
Atidarytos galinės durys.
Kalbant apie Amerikos popartą, Rojus Liktenstainas gali konkuruoti
su Džefu Kunsu dėl populiarumo tarp pirkėjų, kuriems nusispjaut į meną
ir kuriems tai tėra investicija į gražų daiktą.
Jie tik įsivaizduoja save kolekcininkais.
1983 m. nutapytas „Kvadratas“
veikiausiai buvo nupirktas kaip kylančios vertės daiktas,
o ne dėl meninės vertės.
O gaila.
Man visuomet patiko Liktenstaino darbai.
Ypač komiksų paveikslėliai.
Jau buvo aišku, kad mano išlaidos visada viršys mano galimybes.
Tad keli brangesni laimikiai, kaip kad šis paveikslas,
reikštų daugiau pinigų ir mažiau apiplėšimų.
Didesnė rizika, didesnis uždarbis.
O gal paprasčiausiai man tai pradėjo patikti.
Taip, gerai.
Ne, aš pats, baily tu.
- Aš ne bailys. - Vaikai.
Nurimkite, gerai? Netrukus privažiuosim senelių namą.
Din dilin!
O Dieve.
- Pala... Labas. - Labas, širdele.
Labas, branguti.
Sveikutis!
Girdėjau, rytoj kažkieno gimtadienis! O tu girdėjai?
- Jam sueis penkeri! - Tikrai?
Einam paieškoti torto.
Žiūrėkit, kas ant stalo.
Dovanos.
Viskas gerai?
Taip. Tik kelionė truputį išvargino.
Eikš su manim.
- Šuniukas? - Taip.
Širdele.
Kaip gerai, kad grįžai namo.
Viskas!
Gerai, patreniruojam užpakaliukus. Negailim jėgų.
Pradedam. Puiku. Labai gerai.
Šaunuoliai, ačiū.
Nepamirškit mankštintis. Pasimatysim kitą savaitę.
Sveikas, Briusai.
Ką čia darai?
Tą patį, ką visi.
Bandau paversti savo užpakalį mirtinu ginklu.
Aš tavęs nepersekioju, jei dėl šito nerimauji.
Ne, žinoma.
Gyvenu pas Endį.
Jis turėjo kelis leidimus į klubą.
Tikiuosi, nieko blogo nepadariau.
Gerai atrodai.
Sveikai.
Nori pasakyt, ne...
Persikraustymas man išėjo į naudą.
Daugiau laiko leidžiu su Endžiu.
Vėl pradėjau koncertuoti.
- Tikrai? - Taip.
Aludėje „The Tap“.
Mano dainas aptarinėja tik apgirtę vietiniai.
Sunkūs.
Tu darai, ką geriausiai moki –
groji ir dainuoji rimtoje vietoje, ne pievelėje prie mano namų.
Po galais. Griežtai tu čia.
Jei atvirai, pasigendu to.
Kertu, kad taip.
Kaip, turbūt, ir tavo žmona.
Ar, nežinau, gal turėčiau grįžti ir padainuoti pagal pageidavimą.
Atsiprašau, tėvo pareigos.
Buvo malonu.
Gal kada užsuksiu į „The Tap“.
Būtų smagu.
Iki kitos treniruotės.
Kas per šūdas? Iki kitos treniruotės?
O Dieve, neįvertinau tavęs, drauge mano.
Taip, leidai man tai aiškiai suprasti.
Šis diletantas – su kiaušais!
Taip! Labai gerai!
Tai kas toliau?
Minutėlę.
- Kas? - Labai gražiai atrodai.
Todėl, kad po visko vesiesi manęs vakarienės.
Gerai.
Mano žmonės užtuks kelias valandas, kol patvirtins jo autentiškumą.
Tuo tarpu matau,
kad esat pasipuošę švęsti.
Tad švęskim!
Prašau!
- Ačiū. - Į sveikatą!
Tiesiai ant stalo.
Gal vėliau.
Jūs, prestižinių mokyklų absolventai, mėgstat miltukus nosytei.
Taip.
O kaip tu, gražuole?
Prisijungsi?
Žinoma.
Kas? Juk švenčiame, tiesa?
Turbūt taip!
Nagi!
Dievulėliau.
Geras, ar ne?
- Tikrai taip. - Noriu pašokti.
Atsiprašau.
Šauni vietelė.
Smagu čia.
Man patinka čia ateiti ir atsipūsti.
Mano daina!
Tu su ja...
Ne, mus sieja tik darbiniai reikalai.
Aišku.
Turbūt taip yra geriausiai.
Na, esi gražus vyras, bet nemanai, kad truputį per senas?
Kaip pasakysi.
Dar dozę?
Ne. Daugiau nenoriu.
Nesakyk, kad nesiūliau!
Nesakysiu.
Kaifas!
Taip, aš gal einu...
Pašokti.
Kupai!
- Gerai. - Regis, tau prireikė pertraukėlės.
Tai taip akivaizdu?
Gal pažįstu tave geriau nei tu galvoji.
Taip. Gal.
Nagi. Pašok su manim.
Aš niekam tikęs šokėjas.
Na, prieš dvi savaites buvai niekam tikęs vagis.
Gal esi geras šokėjas, tik kol kas pats to nežinai.
Gerai.
Puiku.
Matai? Ne taip ir blogai šoki.
Taip, turbūt, kad esu apsvaigęs.
Nebūk liūdnas, Kupai.
- Apie ką tu? Aš neliūdnas. - Tu visada liūdnas.
Aš matau.
Iš tavo akių.
Atnešiu dar išgerti.
Nori ko nors?
- Dar šampano. - Gerai. Taip, aš tuoj.
Labukas.
Ėmiau nerimauti...
kad pamiršai mane.
Aišku, kad ne. Juk esam čia tik tavo dėka.
Turbūt taip.
Bet pagalvojau, kad gal mes su tavim esam čia...
dėl kitos priežasties.
- Tikrai? - Tikrai.
- Ir kokia ta priežastis? - Tuojau parodysiu.
Ne, ačiū.
Gerai. Ramiai, čačo. Ramiai.
Nesilaužyk, pupa.
Mane tai dar labiau užveda.
Viskas ten tvarkoj?
Tiesiog norim pabūti dviese.
- Tau viskas gerai? - Taip, gerai.
- Esi tikra? - Nesirūpink dėl manęs.
- Gerai. - Tu paklausei, tau atsakė, seni.
Pamaniau, gal mes visi...
- Jėzau Marija. - ...einam į viršų.
Bliamba.
- Sumautas šūdžius. Skauda. - Po galais.
Gerai.
Užsikrušk, seni.
Gerai, giliai įkvepiam.
Greičiau!
Baik čia raitytis!
Paskandinsi mane.
- Nejudėk. Netrink akių. - Skauda.
Bus tik blogiau.
Geriau?
- Taip. Gal. Nežinau. - Ką tu padarei, bliamba?
Gali nedėkoti.
- Aš valdžiau situaciją. - Na, man taip nepasirodė.
Bent įsivaizduoji, kiek kartų vyrai yra trynęsi į mane savo pimpalu
tokiose vietose?
Neįsivaizduoji. Žinoma, ne. Nes esi vyras.
- Klausyk, norėjau tau padėti. - Gerai, padaryk man paslaugą.
Kai kitą kartą užsimanysi mane apginti,
pirma palauk, kol mums sumokės, gerai?
Tai dėl šito pyksti? Tu rimtai?
Didelio daikto. Pavogsim dar ką nors...
Man reikėjo tų pinigų!
Žinai, ką?
Esi turčius, netekęs pinigų,
ir dabar galvoji, kad tau šakės, bet tu nieko nesupranti.
Tu nesi buvęs alkanas. Tavo vaikai niekad nebus alkani.
Tu tik nori viską susigrąžinti, nes nemoki be turtų gyventi.
- Elena... - Neturi supratimo, ką reiškia sunkumai.
O tavo šūdinos bėdos?
Dauguma žmonių...
Nužudytų, kad galėtų taip gyventi.
- Aš tau viską atlyginsiu! - Verčiau taip ir padaryk, bliamba.
Taip ir paliksi mane čia?
- Paliksiu. - Aš tau atleidžiu.
Už „Mace“.
Apsišik.
Tai buvo pipirinės dujos.
ŽINUTĖS
SAMANTA NEMIEGI?
BOSTONE SU VAIKAIS. PAMIRŠAI?
Sem išvykimas pametėjo man mintį.
Galėjau padauginti viskio ir nulūžti
prie televizoriaus savo namuose...
arba uždirbti šiek tiek pinigų jos namuose.
„Ypatingam atvejui.“
BARNIS ČOJUS SANDRA PARK
Šūdas.
Nagi!
Suprantu, kad įsilaužimas į buvusios meilužės namus
yra problematiškas daugeliu požiūrių...
Visais požiūriais, jei atvirai.
Bet kai pašniaukšti kokaino pirmą kartą per daugiau nei dešimtmetį,
išgeri tiek viskio, kiek pats sveri,
gauni į akis pipirinių dujų – ir visa tai įvyksta per valandą –
gali drąsiai sakyti, kad nustoji draugauti su sveiku protu.
Galvojau tik apie tai, kad Samanta išvykusi iš miesto,
kad per tą sumautą reikalą su paveikslu aš netekau 150 gabalų,
ir kad blogai užsirakina įstiklintos Samantos durys.
Dieve.
Jūs pamenat šią vietą.
Ant grindų telkšojo daug kraujo,
o aš buvau neblogai susitrenkęs galvą,
todėl tik po kurio laiko supratau, kad negyvėlis šalia manęs –
Polas Levitas, buvęs Sem vyras.
Jei kada ir buvo kilusi mintis viską mesti,
tai nutiko būtent tą akimirką.
Jaučiausi pavargęs, toks pavargęs, kaip niekada gyvenime.
Toks pavargęs, kad tesinorėjo užsimerkti,
išsižioti ir laukti, kol plaučiai prisipildys vandens.
Jei būčiau žinojęs, kas manęs laukia,
turbūt taip ir būčiau padaręs.
Bet tiesa ta,
ir, manau, tai buvo skausmingai aišku,
kad aš nė velnio nežinojau.
Gražus smūgis.
Ačiū.
Ką nuveikei vakar?
Nieko ypatingo.
O tu?
Ir aš.
Štai taip.
Išvertė Laima Banionienė