Стій!
ДО СТЕМФОРДА І НЬЮ-ГЕЙВЕНА
Елена?
Спокійно. Це я. Куп.
Це не те, на що схоже.
Схоже, ви проникли в будинок чоловіка, який відбив у вас дружину.
Це Ніків ствол?
Мій.
Навіщо тобі зброя?
- А Нікові? - Можеш у мене не цілитися?
Я не скривджу, ти знаєш.
Не знаю, не знаю. Пʼять хвилин тому не знала, що ви злодій.
Я хотів узяти лише перстень.
А коли Нік помітить зникнення персня чемпіона,
- як думаєте, хто буде винен? - Нік тебе любить.
Витріщатися на мій зад, коли прибираю.
Це...
правда.
Сперлінги любили Аріану.
А кілька днів тому вигнали.
Зник годинник містера Сперлінга, сказали, що це вона.
Ця жінка практично виховала Челсі.
Це ви?
Прикро за твою подругу.
У вас більші проблеми. Чесно кажучи, ви ніколи мені не подобалися.
Тоді будь ласка.
Вам у банку мало платять?
- То був гедж-фонд. - Байдуже.
Твій бос трахав мою дружину. Мій вигнав мене з роботи.
Отже, ви втратили роботу і...
друга й жінку.
Це кілька важких років.
Чекаю, коли ти розкажеш, як важко мені буде.
- Що ви хотіли зробити з перснем? - Є людина.
Ваша людина вас би послала.
Це не кольє Cartier.
Такий перстень уся поліція шукатиме.
Я подумав, що Нік не одразу помітить.
Думаю, ви хотіли забрати в нього те, що він любить.
Як він – у вас.
Я так розумію, ти про них знала.
Раніше за мене.
Скажімо так: не ви перший їх застукали.
Як принизливо.
- Для них? - Для мене.
Я ж кажу, у вас є серйозніші проблеми.
Чим ми займаємося?
Якби ти хотіла, то вже б викликала поліцію. Тому...
Я збережу вашу таємницю.
Дякую. Я твій боржник.
А ви збережете мою.
Вибач. Я не знаю твоєї таємниці.
Така сама, як у вас.
Тепер ми напарники.
ДРУЗІ ТА СУСІДИ
Мел.
Привіт, Рон.
- Марлі. - Як там наші чудові онуки?
Ви чули, що Торі виграла турнір?
Чули. Багато чули. Поздоровляємо.
Ми так нею пишаємося.
Дивовижно, що вона така стійка.
Приходьте на її наступний матч.
Запрошуйте, прийдемо.
Вибачте. Я думала, син вас запрошував.
Та нічого. Торі потім дзвонила, надіслала мені фотографію.
Я сказала, що вона може прийти до нас,
якщо хоче перепочити від хаосу.
Якого хаосу?
Вона інше мала на увазі.
А по-моєму, саме це.
Який хаос, Марлі? Ви знаєте щось таке, чого не знаю я?
Я не так близько до нього, як ти.
Це правда.
Здається, ти забув узяти вівсяні пластівці.
Вона не хотіла, просто так прозвучало.
Ще й як хотіла.
Я мав на увазі, що вона не хотіла бути така, як вона є.
Це мудаки. Ніде від цього не дінешся.
Але твоя професія
природним чином притягує і вирощує мудаків.
Я розумію – хріново надівати костюм
і просити роботу в менш оплачуваних, ніж ти,
але зрештою ми з тобою – продажники, Куп.
Продаємо себе.
Знаєш, як кажуть. «Трейдинг смокче. Продаж ковтає».
Ти не міг би відкласти цю лекцію на потім?
Я зустрів Гарві Ретнера.
Я дам тобі грошей, тільки замовкни.
Яких грошей?
Ретнери проводять консолідацію і шукають нового ІТ-директора.
Ретнери? Я ж іще не мертвий.
Я знаю. Не ідеал.
Але тепер нам понад усе потрібно вернути тебе в гру.
Мені треба перепочити.
Ти вже перепочиваєш.
Від відпочинку не відпочивають.
Що тебе турбує? Я ж тобі заплатив.
Так, паперовим пакетом готівки.
Не думай, що це дає мені спати вночі.
Куп, ти маєш вернутися на роботу.
Це й тобі самому потрібно.
Мені потрібна невеличка пауза.
Добре.
Або – це я просто навздогад кажу –
так ти себе закопаєш дуже надійно і назавжди.
Тепер не до пауз.
Пора для серйозної, але ненавʼязливої паніки.
Ти чув Мессі. Судова тяганина затягнеться бозна на скільки.
Молодці, що приїхали.
Вибачте, вибачте. Господи.
- Десять хвилин. - Спокійно.
Старожили вже перемогли нас на першій тішці.
Вибач. Довбаний підрядчик затримав.
Якби він працював так швидко, як бере гроші,
ми б уже давно закінчили.
Через ремонт ледь не закінчився наш шлюб.
Ти одружений? Я не помітив.
Пішов ти.
На скільки перебрав бюджет?
Думаєш, є бюджет? Хай хтось моїй скаже.
Ґрейс має смак.
Ще б пак.
Так.
Бред, а ти що, звільнив економку?
Довелось. У мене вкрали «Рішара Мілля».
А як знаєш, що це вона?
Я точно не знаю. Але доступ був тільки у неї.
А ще вона вже надто комфортно почувалася.
Випала нагода трохи освіжити кров.
Там такий серйозний годинник.
Є шанси, що знайдуть?
Знайшли б, якби копам не було пофіг, а їм пофіг.
Детективка думає, що я його десь поклав і загубив...
наче можна загубити годинник за чверть мільйона доларів.
То ти сказав копам?
Так. Для страхової потрібен був рапорт.
- Клас. - Тобі компенсують?
Ну так, пристойну суму ми отримаємо,
але то був годинник обмеженої серії.
Незамінний.
У Ліси дядько працює в Діамантовому кварталі,
може тобі його знайти на сірому ринку.
Спитай у неї на дні народження Мел.
Ґорді...
Що? Хлопці, мене запросили. Все гаразд.
Серйозно?
Так.
Бачите?
- Молодець, Барні. - Молодець.
У тебе є вчорашній звіт НАР?
Так. Зараз витягну.
Ще хвилинку.
- З другого боку ти, друже... - Наступного разу...
- Ти. - ...ти мій боржник.
- Твоя черга. Так. - Ні.
Я тобі скинув.
У нас будуть столики біля бару, танцмайданчик біля басейну.
І всередині, і надворі, на 150 місць.
А що з цим зробити? У нас килимова міль. Не питайте.
- Ясно. - Давайте!
Роботи – на чотирьох поверхах.
Усе обробити перметрином. Оцтові ущільнювачі. Все необхідне.
Можна скласти стіну з квітів.
Усе це заховати. Або затулити якимись шторами.
Що скажеш, Горезвісна?
І квіти, і штори. Більше – краще.
Не посперечаєшся.
Що тут у вас таке?
Привіт! Майже іменинниця.
Ти мала повернутися пізніше.
Мелані, Джейн Рувен.
Організаторка подій.
- Дуже приємно. - І мені, дуже.
- Я ж казала, свята не треба! - Я знаю, але я не...
- Вибачте. Я пройду. - Так, Хосе.
Мамо, вже пізно скасовувати.
Бабуся з дідом будуть розчаровані.
Ти подзвонив моїм батькам у Боку?
Це мав бути сюрприз. Я купив їм авіаквитки.
- Мої батьки не приїдуть. - Чому?
Мамо, ти що? Буде супер.
- Мамо? Мамо. - Бабуся вже не расистка.
Памʼятаєш водія Uber?
Мамо! Я тому й дзвоню. Свята не буде.
- А це нормально? - Добре. Їдьте.
- Вона передумає. - Добре.
Тато теж так казав.
Вибачте. У нас з Ніком вийшло непорозуміння.
Ну, я бачу, що він дуже для вас старається.
От би мій чоловік був як він.
А ви давно одружені?
У шафі багато пакетів з крамниць.
Половину я поверну.
Ще Лілі потрібне було нове сідло і спорядження для верхової їзди.
А зі старим сідлом що?
Нове – для виїздки.
Кажуть, у нашої дочки дуже міцне те місце, яким сидять.
Я знаю, це комплімент, але звучить як образа.
А що?
Що не так?
Я думаю, через ремонт нам варто урізати витрати.
- Ненадовго. - У нас усе добре?
Так, просто з грішми трохи сутужно.
Усе нормально.
Добре.
Бо можна ж повернути Spectre у салон.
Або не знаю. Мабуть, можна не носити цих дорогезних піжам.
Так ліпше?
Ану надінь ще раз.
О, ні, ні.
Тридцять першого жовтня 1984-го
цього премʼєр-міністра вбили двоє...
Хто такий...
Джек Блек.
Слухай, подивимося кіно?
Виступати не йдеш?
Ні. Приватна подія.
Можна подивитися твій фільм про драконів кунг-фу.
У цих фільмах немає драконів, ти ж знаєш?
Яка прикрість.
- Що таке «SOS»? - Аннетт?
Що таке «SOS»?
Тобі грудна клітка служить мискою?
Так. Це значно ефективніша система подачі попкорну.
Гидко.
Кого це принесло?
Мабуть, маму з пилососом.
Треба поговорити про твої життєві рішення.
Ти гірша за дітей. Іду!
ЦЕЙ АРТИСТ ОЧОЛЮВАВ ХІТПАРАДИ
Хто такий Еліс Купер?
- Що ти хотіла? - Треба поговорити.
Мені не можна тут бути.
Але ти тут.
Мессі у Джека в кулаці.
- Що? - Сьогодні Мессі приходив до Джека.
Так. Я тебе попереджав перед тим, як ти вимкнулася.
Він мій адвокат.
Не схоже було.
- А на що було схоже? - На те, що Мессі в кулаці.
Це заборонено законом.
Ти заплатив аванс? Підписав контракт?
Він сказав, що звʼяжеться. Чорт. Ти впевнена?
Згадай усе, що ти знаєш про Джека і Мессі.
Найму іншого.
Я б тобі дуже не радила.
Що тобі дасть Джек?
- Що? - За все це? Що тобі дасть Джек?
Розповідай.
- Вищу посаду. - Логічно.
- Він мене вижене, якщо взнає, що я тут. - Я знаю.
Я тобі вдячний.
Я вже піду.
Ну, дякую, що заїхала.
Мабуть, шкодуєш, що познайомився зі мною.
Ну...
вікенд був гарячий.
Справді.
Хто це був?
Людина з вулиці.
Що з тобою коїться?
Боже.
Зараз, секунду.
Так. Привіт.
Уже?
Так...
Так. Тобто авжеж.
Добре. Я зараз буду.
Чудово.
Треба їхати.
Елена сказала, що ми напарники.
Виявилося, що на діло йдемо негайно.
Тому тепер я мав за спільницю економку
чоловіка, який спав з моєю колишньою.
А це саме по собі вказувало,
що моя маленька справа вже котиться під укіс.
А з другого боку, підтримка зайва не буває.
Здоров. Чия це тачка?
Нікова. Для доручень.
Чудова деталь.
- А це що? - Глушилка вайфаю.
Вирубає камери.
Підготувався.
Належний інструмент для належної роботи.
Ти добре подумала?
Хіба жінки не сентиментально ставляться до своїх прикрас?
До Пантери – ні.
Це подарунок її колишнього чоловіка.
Одрі казала, що вона на зло її забрала при розлученні.
- Ніколи не носить. - А як Одрі знає?
Одрі знає все.
Виявляється, мережа економок – річ серйозна,
і вони практично все про нас знали.
То була соцмережа, не гірша за інші.
Взаємопідтримка, взаємодопомога,
поширення інформації, як валюти, по району.
Ці жінки, що тихими й непомітними тінями ковзали повз нас щодня,
тихо й непомітно помічали все...
та ділилися всім у групах WhatsApp і щотижня на грі в карти.
А Елена
була в центрі цього всього.
За два тижні ми попрацювали чотири рази.
З хірургічною точністю й дуже чисто – а все завдяки Елені.
Усе було саме там, де вона казала,
і зникнення цих речей ніхто не помічав довго.
Або ніколи.
У нас був чудовий тандем.
Треба було лише дотримуватися плану й не зажиратися.
А цей тип, з яким ми зустрічаємося...
- Ектор. - Ектор.
- Він хто? - Працює в охоронній компанії Charter...
на якій – більшість сигналізацій району. Може нам помогти.
Мені зараз не дуже хочеться брати нового напарника.
Добре. Тоді вважай, що він – консультант.
Прийшли.
Серйозно?
Це сімейна вечеря.
І ти вирішила, що це доречний момент для знайомства?
Знайомство? Це мій кузен.
Привіт!
Я не думав, що ти прийдеш!
Спокійно.
Легше! Спокійно!
Хто цей Джордж Клуні?
Бойфренд?
Це не мій бойфренд.
Куп, це мій братик, Чіво.
Привіт, Чіво. Як справи?
- Привіт, кузене. - Кузино.
Ти привела хлопця з Тіндеру?
Ні. Це мій бізнес-партнер.
Ми можемо поговорити?
Мангал на тобі, Чіво.
Ідемо?
Так. Ходімо.
Ні. Нізащо. Я в таке не полізу.
Негарно з вашого боку брати мене нахрапом.
Для протоколу: я не знав, що ви не знаєте.
Інакше не брав би вас нахрапом.
Тобі влазити не доведеться.
Ти просто даси нам коди від сигналізацій.
- Отак просто? - Платимо пʼять тисяч за код.
- Що? - Що?
Кузино...
Ти здуріла? Чим ви з ним промишляєте?
Я знаю, що роблю. Не переживай.
Якщо вас зловлять, його відмаже адвокат.
А тебе депортують. Крапка.
Йому є що втрачати, не думай.
- Що ти робиш? - Те, що й усі.
Я знаю, що ти працюєш за двох, бо Хуліо пошкодив спину.
Для тебе це занадто.
Хочеш сказати, ми це заслужили.
У житті ти не отримуєш те, що заслужив,
ти отримуєш те, про що домовишся.
Це стосується Чіво.
Ти про що?
Поговори з Чіво.
Пʼять тисяч за код. По руках?
Я отримую готівкою. Авансом.
Так. Ми не мали можливості
обговорити цю суму.
Може, поставимо на паузу й теж порадимося? Можеш...
Я бачив у твого кузена вдома прапор Домініканської Республіки.
Ти звідти?
Так.
А чому переїхала сюди?
Мені було 23. Батьки хотіли забрати мене з поганої компанії.
Що за погана компанія?
Загадковість?
Яка різниця? Я вже тут 12 років, і от, будь ласка.
Грабую будинки з банкіром.
Це гедж-фонд, але нехай.
Тобі б хатню робітницю.
Клінінг приїжджає двічі на тиждень.
Що ж... тебе обдирають.
Ти мені так і не сказала,
чому не здала мене тоді у Ніка.
- Я хотіла в команду. - Ну, так, але чому?
Якщо ми будемо напарниками,
то можна хоча б це знати одне про одного.
Я прибираю в людей десять років.
Знаю 70-річних жінок, які й досі цим займаються.
І заради чого?
Що вони отримують?
На певному етапі вже здається, що не піти легким шляхом –
це більший злочин, ніж справжній злочин.
А яка кінцева мета?
Перевезти сюди батьків, для початку.
Я знаю імміграційного юриста, він допомагає.
Ти так говориш, наче треба тільки бланки заповнити.
Перевезти їх сюди – це дорого. А утримувати тут – іще дорожче...
і дати їм змогу жити.
Справедливо.
А ще є Чіво, який влипає швидше, ніж я його витягаю.
Тобі не зрозуміти.
Не знаю, не знаю.
Недавно я забрав до себе сестру.
- Сюди? - Так.
І тебе це влаштовує?
Так, тобто, ну... я не знаю.
Звикаєш жити з людьми.
Відчувається, що хтось є.
Навіть якщо людина в іншій кімнаті чи ти спиш.
У порожньому будинку якось інакше. Наче в склепі, розумієш?
І ти шукаєш причини не повертатися додому.
А це – кажу тобі з особистого досвіду –
веде до вкрай поганих рішень.
Принесу твої гроші.
Твоя частка з останніх двох вилазок.
Не порахуєш?
- Я тобі вірю. - Ні, не віриш. Поки що.
Порахую вдома.
Я б теж так зробив.
Дякую за пиво, Куп.
Ти впевнена в Екторі?
А ти в чомусь упевнений?
Отже, наближається річниця першого епізоду.
На тому тижні.
Я б уже 11 років була заміжня.
У вас було бажання знову поспілкуватися з Брюсом?
Ні.
Але цікаво, що він мені подарував би на сталевий ювілей.
Чи бірюзовий.
Думки в інтернеті розділилися.
Які тілесні відчуття викликає ця думка?
Важкість.
У ногах.
Наче я застрягла в багнюці.
Почула пісню «Hold Me Now» від Thompson Twins
по радіо, коли їхала на роботу.
То мала бути наша весільна пісня. І...
І цього разу я дослухала до кінця.
Зазвичай вимикаю після першого куплета.
А на роботу доїхали?
Так.
І...
Мені запропонували регулярні виступи.
Чудесно.
Як відреагував Енді? Напевно, він пишається.
Я ще не сказала йому. Нікому не казала.
Схоже, ви переспрямували сильні емоції в мистецтво
і маєте винагороду.
Дозволите собі відсвяткувати?
У минулому, коли я святкувала, все складалося не найкращим чином.
Поговорімо про це.
Елена вибрала ціль,
а Ектор приніс нам перший код за пʼять тисяч доларів.
Девʼять, шість, два, чотири, два, три.
Чорт. Ну давай. Швидше.
- Молодець Ектор. - Тримай свій подив при собі.
Вибач. Я трохи на нервах.
Елено, тут є собака?
Недавно здохла. Змусили Лорелей влаштувати похорон.
Слава богу.
Тобто не слава богу. Це жахливо.
Боже, похорон?
Я б відгавкався. Каламбур ненавмисний.
А як порівняно з тим, що тебе змушує робити Нік?
З Ніком легко, бо він уже практично не буває вдома.
- Ну дякую. - Чорт. Вибач.
А тобі ще не набридло ображатися?
Хочеш сказати, ніколи нікого не зраджував?
- Ніколи. - Ого. Серйозно?
Тримай свій подив при собі.
Добре.
Здається, знайшов.
Отже, шукаємо щось від Hermès.
Консультант місіс Гейк не зміг чи не схотів
дістати їй Birkin нового сезону.
Вона обурена й не хоче носити інші сумки.
Усе на острові можна брати.
Мабуть, не існує нестерпнішого й жаданішого символу статусу,
ніж Hermès Birkin, названа на честь співачки/актриси Джейн Біркін.
Їх вручну шиє у Франції таємна кліка ремісників,
за давніми техніками виготовлення сумок для кінного спорту.
Усе лише найкращого ґатунку – шкіра
екзотичних тварин, шви й фурнітура.
Birkin – коронна коштовність у колекції кожної жінки.
Заковика в тому, що цю сумку не можна просто купити в бутику Hermès.
Треба грати за правилами Hermès,
тобто витрачати десятки тисяч на коштовності
й аксесуари, так звану приманку Birkin, щоб тебе внесли в список очікування
права викинути понад 50 тисяч за сумочку.
А ви думали, гедж-фонди...
Що там таке?
Ще одна сигналізація. Чому тут ще одна сигналізація?
- Алло. - Спробуй код дому.
Тут немає клавіатури. Де її шукати?
- Ти знаєш? - Має десь бути.
Стоп. Знайшов. Чекай.
Охрініти.
Куп.
Не виходить. Не виходить.
Куп.
- Чорт! Що мені робити? - Тікай звідти!
Що за довбана система безпеки?
Господи боже.
Куп, де ти? Бігом сюди.
- Навряд чи я зможу. - Чому?
Бо в них є ще один собака.
Хороший.
Песику.
Привіт.
Хочеш ласощі?
Чорт!
Я виходжу спереду.
Тудою не йди. Не йди.
У мене вибору нема.
- Куп? - Пусти.
Геть! Забирай сумку.
Б****.
- Та де ж ти? - На вулиці.
- Біжи на схід. - А де схід?
Як мені зорієнтуватися?
Я не знаю, куди біжу. Я не знаю, куди біжу.
Кажи, куди мені бігти.
Куп, там кругом лягаві. Будь обережний.
Чорт! Курва. Добре. Добре.
Дебільний навушник!
- Я його бачу. - Він там! Вперед.
Ані руш.
Куп! Куп!
Відповідай, якщо чуєш.
Стій! Стій!
Куп! Алло!
Газуй.
Тихо, тихо. Вимкни фари.
Вимикай. Глуши мотор.
Чорт.
От херня собача.
Усе.
Ти вибрався.
Де це ми?
Потрібен твій Airwrap.
Мамо. Ти ще не вдягнена?
- Люди вже прийшли. - Треба нафарбуватися.
Красуня.
Вставай. Я допоможу.
- Так. Вибач. - Дивися на стелю.
Чудово.
Будь ласка, дайте пройти.
Ось ти де.
З днем народження.
- З днем народження. - Торі, як ти? Ти дуже гарна.
- У бар. Негайно. - Негайно?
- Але... - Ти будеш тут.
Привіт, Мел. З днем народження.
Привіт.
- Ого. - Ну просто...
Що за фігня тут коїться?
- Милий. - Мелтіні.
Сьогоднішній фірмовий напій.
Любий, я хочу мартіні з горілкою. Дуже брудне.
Мелтіні – це якраз воно.
Лялю, я знаю твій смак.
Дівчинко. Боже мій.
Ми обидві – вогняні знаки.
- Справді? - Так.
Ми більше цікавимося еннеаграмами.
- Це щось таке, як гра в слова? - Так.
- Саме так. - Слова.
- Ого. Ну... - Ясно.
Привіт, Сем.
Пол.
Дасте нам хвилинку?
- Навряд. - Ми перші прийшли.
Слухала голосову пошту?
Усе, що маєш сказати, кажи юристам.
- Ми їм достатньо платимо. - Я їм плачу.
Можеш собі дозволити. Поки Місті не пустить тебе з торбами по світу.
Хіба можна набрати такий кредит у Fashion Nova?
Ми не мусимо так спілкуватися.
Тобі вже треба вертатися.
У твоєї дівчини в барі питають паспорт.
Леді.
Бувай, Пол.
Що за херня? Чому Ектор не знав про другу сигналізацію?
- Вони точно від однієї фірми. - Він не знав, що шукає.
За пʼять штук хай би краще знав!
Можеш сісти? Не нагнітай.
Де в тебе аптечка?
- Немає. - Ясно. А горілка є?
У морозилці.
Дай телефон.
- Все інше замовлю. - От засранець.
Покажи фейс.
Дякую.
Чому Саманта Левітт шле тобі нюдси?
Господи. Все складно.
Як ти знаєш Саманту Левітт?
Чому в містечку всі всіх знають?
Ну звісно, всі всіх знають.
Тому ти сварився з її чоловіком у Ніка?
Ні, просто Пол – виродок. Можемо змінити тему?
Зараз.
- Готовий? - Так.
Треба бути обережнішими. Люди про це почують.
- Про тебе й Сем? - Ні.
Про те, як за мною гналися поліція й собака.
Слухай. Усе мине.
Аякже.
Більше схоже на подряпину, ніж на укус.
Але про всяк випадок краще обробити антибіотиком.
Заживе. Що будемо робити з Ектором?
З Ектором я розберуся.
- Добре? - Добре.
Знаєш, зі мною все буде добре, заживе. Я вже піду. Спізнююся.
Спізнюєшся? Куди?
День народження Мел. Треба перевдягтися.
Ти серйозно?
Складний ти чувак, Куп.
Я знаю. Іноді сам себе не розумію.
- Ще один шот для крутої дівки. - Текіла-шоти. Подвійні.
Можна нам Don Julio? Ніяких весняних канікул.
- Ні. - Так.
- По-дорослому. - У рядочок став.
- Міцне. - Поїхали.
- Дякую. - Дякую.
- З днем народження. - Клас. Молодчинка.
Алі?
З днем народження, Меллі.
Дякую, що прийшла.
Я б нізащо не пропустила.
Ми тебе сто років не бачили.
Не старієш. Дуже гарна.
- Авжеж, вона дуже гарна. - Так.
У неї нема дітей, які висмоктують з грудей життя.
Наперед вибачаюся за все, що вони скажуть у цей вечір.
Будь ласка, не йди.
Ти задовбав, Пол!
- Пішов ти! - Ти ба.
Хтось пропустив тиху годину?
- Танцювати. - Так.
Мел, ходімо. Танець іменинниці. Танець іменинниці.
Сер.
Привіт, Куп.
Куп, як життя?
- Куп. - Привіт.
Вибачте.
Привіт, Кет. Як ти?
Гарний вигляд.
Фотка ефектна.
Вона тебе на щось надихне?
Я встав з ліжка.
Останнім часом ти багато вилежуєшся.
Це через ту дівчину?
Ух ти. З першої спроби вгадав.
- А кажуть, чоловіки тупі. - Сем...
Я думала, ти кращий.
В усякому разі, кращий за Пола.
Хоч ця планка не дуже висока, визнаю.
Добре. Це колишня колега.
Привезла деякі речі.
Всередину не заходила.
Вона тебе поцілувала так, наче ви раніше трахалися.
Може, деякі жінки так цілують.
Ось ти де. Торі, можеш на хвилинку підійти?
- Нащо? - Нік просить родинне фото.
Я йому не родичка.
Оце правильно.
Це не заради тебе.
А я уявлю, що заради.
- Ти спізнився. - Так. Вибач.
Будь до мене поблажлива. Зможеш?
Що таке?
Скажеш, що сталося, чи так і стоятимеш,
- схрестивши руки? - Тату, тобі всі потурають.
Бо ти фіговий тато, чоловік, усе інше. І без наслідків.
Не зрозумів.
Моє життя – один великий наслідок.
Хочеш від мене співчуття, хоча сам в усьому винен.
Для протоколу: це все – не мій вибір.
Але ти не боровся, тату.
Твій обовʼязок був боротися за маму, за нас.
Крім тебе, ніхто не міг, а ти розвернувся і пішов.
Усе було трохи складніше.
Але ти втік, тому все стало дуже просто.
Стій, стій.
- Джейк. - Я з нею поговорю.
- Я знаю. Зробиш послугу? - Так.
Не стій у мене на дорозі.
Не стою.
Чекай.
- Привіт. - Привіт. Ти прийшов.
Так. Саме вчасно – мене пропісочила рідна дочка.
Ну, у мене сьогодні вихідний.
Бо день народження.
З днем народження, Мел.
Ого. Ти розстарався.
Я такий.
Раз, два. Перевірка.
- Це сигнал. - Привіт.
Ви мене чуєте. Добре.
- Де Мел? - Гей.
Де ж ти, Мел? Бачу тебе.
Лялю, виходь. Я хочу, щоб ти була поряд.
Будь ласочка.
Виходь. Виходь.
Поступися йому.
Ти зможеш, ти зможеш. Іди.
Так! З днем народження!
Так. Ти підіймаєшся.
З днем народження!
Випивка для тебе.
О, моя Мел. Дякую.
Я знаю, ти не хотіла вечірки, але...
як я можу тебе не балувати? Подивись, яка ти.
Не бий мене. Це ж правда.
Ти щодня навчаєш мене чогось нового.
З тобою я найкраща версія себе, бо заради тебе хочу розвиватися.
Ти ведеш мене крізь простір і час.
Ти промовляєш до моєї душі.
Я люблю тебе, мила.
Сер.
Дякую.
Любі гості, підійміть свої мелтіні за іменинницю.
Може, скажеш щось?
Кілька слів.
Принесеш мою гітару?
Зараз.
Вибачте. Я – з тих людей, які мусять заповнювати кожну незручну паузу.
Нік, це було прекрасно.
Буквально до сліз. Так.
Дуже зворушлива мить для нас усіх.
Поаплодуймо Нікові! Так.
Нік. Міцна дупа, спортзал.
Дорівнятися до такого буде важко.
Але я загарбаю цей стілець у...
Вибачте, у діджея. Отже...
Я б хотіла...
Я з радістю заспіваю пісню на честь іменинниці.
Так.
І...
я граю по буднях у барі Tap Alehouse, якщо схочете послухати.
Поїхали.
У мене є фото
Люблю цю пісню.
Пришпилене до стіни
На ньому ми з тобою
І ми сміємося Такі щасливі
Але поглянь, яке в нас тепер життя
Пошарпане, пошматоване
Метушимося, сваримося Шукаємо розраду в сльозах
Плачемо до світанку
Обніми мене
Зігрій моє серце
Залишся зі мною
Хай почнеться любов Хай почнеться любов...
- Що в тебе з ногою? - А що в тебе з мовою?
Не дражни мене.
Слухай.
Ти в порядку?
За вісімнадцять років шлюбу...
ти ні разу мене про це не спитав.
Уже не має значення, але я жалкую.
Де ти це взяв?
У магазинах тепер продають.
Але цей я знайшов у кімнаті в Гантера.
Ну супер.
Поки що не переживай за нього.
Почнеш, коли навчиться краще ховати.
Своїй матері скажи.
Вона мені вичитала в супермаркеті, бо я погана мати.
Я думаю, це вона так каже, що скучила за тобою.
Може, вона права.
Може, ми калічимо дітей.
Їй видніше. Вона – еталон жахливого батьківства.
Куп!
Добре.
Може, ми й справді їх калічимо.
Але, будь ласка, не будь така сувора до себе.
Те, що ми з ними зробили, почалося задовго до розлучення...
Відповідаю – я не в порядку.
Мені все здається нереальним.
Я нічого не відчуваю.
Мені щодня бракує моментів, які я не можу повернути.
Моментів з дітьми...
з пацієнтами. Боже. Я такий жахливий терапевт.
Ти не жахливий терапевт.
Ні, ні. Повір. Ти не бачив цих сеансів.
Наче мало, що я калічу своїх дітей, то я ще й чужих перекалічу.
Іти до мети – це добре.
Я неначе занадто довго гнівалася.
Я думала, що злюся на тебе, але ти пішов, а я все ще лютую.
Я зламалася.
Ти це добре приховуєш.
Ти питаєш, чи люблю я тебе
Що я можу відповісти?
Ти ж знаєш, що люблю А це просто гра
Одна з тих, у які ти граєш
Тому я заспіваю тобі нову пісню
Будь ласка, більше не плач
Я навіть попрошу в тебе прощення Хоч і не знаю
За що його прошу
Обніми мене
Зігрій моє серце
Залишся зі мною
Хай почнеться любов Хай почнеться любов
Обніми мене
Зігрій моє серце
Залишся зі мною
Хай почнеться любов Хай почнеться любов...
Салют.
Гадство.
- Треба на СТО. - Уже в списку.
Зігрій моє серце
Залишся зі мною
Хай почнеться любов Хай почнеться любов
Переклад субтитрів: Олена Любенко