Чакай!
Елена?
Спокойно, аз съм - Куп.
Не е каквото си мислиш.
Влязъл си незаконно в дома на мъжа, отмъкнал жена ти.
Патлакът на Ник ли е?
- Мой е. - Защо ти е?
- А на Ник защо ще му е? - Махни го, нищо няма да ти направя.
- Озадачена съм, не знаех, че си крадец. - Само щях да взема пръстена.
- И кого щеше да набеди Ник? - Не и теб, той те харесва.
Не лично мен, а задника ми.
Права си.
Семейство Спърлинг харесваше Ариана, но я уволни преди дни.
Обвиниха я за изчезнал мъжки часовник.
А тя им отгледа Челси.
- Ти ли си бил? - Съжалявам за приятелката ти.
Сериозно си го закъсал. А Ариана не я харесвах.
- Не чух "благодаря". - В банката не печелиш ли добре?
- Беше хедж фонд. - Все тая.
Твоят шеф отмъкна жена ми, а моят ми взе работата.
Значи си загубил работата си,
приятеля си и жена си.
Били са кофти две години.
Чакам да чуя още колко кофти ще става.
- Защо ти е пръстенът? - Имам купувач.
А той щеше да те отпрати. Това не е колие на "Картие".
- За такъв пръстен ще те погне полицията. - Ник щеше да се усети късно.
Май просто си искал да му го върнеш, като му отнемеш нещо любимо.
Допускам, че си знаела за тях.
Тоест преди мен.
- Не си първият, който ги сварва на калъп. - Резилът е пълен.
- За тях ли? - За мен.
Здравата си загазил.
Защо си бъбрим? Ако искаше, вече да си викнала ченгетата.
- Ще пазя тайната ти. - Благодаря, длъжник съм ти.
- А ти ще пазиш моята. - Не знам каква е.
Същата като твоята.
Вече сме партньори.
Мел.
Здрасти, Рон.
- Марли. - Как са брилянтните ни внучета?
- Тори спечели тенис турнира. - Да, чухме. Честито.
Тя е нашата гордост.
Удивително е колко е силна.
- Елате на следващия й мач. - Покани ни и ще дойдем.
Съжалявам, мислех, че синът ви ви е поканил.
Спокойно, Тори ми се обади след това и ми прати снимка.
Казах й, че винаги е добре дошла у дома да се разтовари от целия хаос.
- Какъв хаос? - Не искаше да каже това.
Правилно чух.
Какъв хаос, Марли? Какво ми убягва?
- Не съм толкова близо до него като теб. - Не си.
Забрави да вземеш овесена каша.
Тя не искаше да прозвучи така.
Напротив, искаше.
Имах предвид, че не иска да е такава.
Тези хора са ужасни, спор няма.
Но работиш в област, която привлича и храни такива като тях.
Знам, че е кофти да облечеш костюм
и да молиш по-неквалифицирани от теб.
В крайна сметка с теб сме в продажбите. Продаваме услугите си.
Отвсякъде сме надупени.
Може ли да ми спестиш лекцията?
- Видях Харви Ратнър. - Ще ти платя да млъкнеш.
С какво?
Сем. Ратнър обединява офисите си и търси нов мениджър.
- Само през трупа ми. - Да, не е идеално.
Но точно сега трябва да се върнеш в играта.
Искам малко почивка.
Не ти ли стига? Не разбирам колко още ще почиваш.
Какво те мъчи? Нали ти се издължих?
Да, с кафяв плик с пари.
Това мира не ми дава нощем.
Искам да се върнеш на работа, Куп. Ти също го искаш.
- Не, трябва да се откъсна за малко. - Добре.
Или, тук просто подмятам идеи,
накрая може да се прецакаш жестоко.
Не е моментът да спираш, а да вземеш леко да се паникьосваш.
Маси ти каза, кой знае колко ще се проточи делото!
- Най-сетне благоволихте. - Извинявай де.
- Закъсняхте. - Спокойно.
- Старците ни изпревариха. - Забавих се заради ремонта у нас.
Да съм приключил отдавна, ако фирмата работеше по-бързо.
Последният ни ремонт за малко да ни разведе.
- Женен ли си? Не знаех. - Не се занасяй.
- С колко надвишихте бюджета? - За жена ми няма такова понятие.
- Грейс има изискан вкус. - На мен ли го казваш!
Браво.
Брад, бил си уволнил помощницата си.
Задигнаха ми часовника "Ришар Мил".
- Тя ли го е взела? - Не знам, но само тя има достъп.
А и взе да се чувства като у дома си.
Тъкмо повод да наема нови хора.
Онзи часовник беше невероятен. Има ли шанс да го намерят?
Възможно е, ако на ченгетата им пукаше.
Инспекторката реши, че съм го забутал някъде.
Да не съм луд да забутам часовник за четвърт милион!
- Значи каза на полицията? - Да, заради застраховката.
- Браво. - Рискът е покрит.
Да, ще взема тлъста сума,
но часовникът е лимитирана серия, безценен е.
Чичото на Лиза е в Диамантения район, може да го намери на сивия пазар.
- Питай я на рождения ден на Мел. - Горди.
Какво? Поканен съм, не се косете.
- Наистина ли? - Да.
Ето.
Браво, Барни.
- Имаш ли копие на вчерашния доклад? - Да, чакай.
Само още минутка.
- Другия път, приятелю. - Длъжник си ми.
Твой ред е.
Изпратих ти го.
Включваме масите при бара, дансинга край басейна.
Партито ще е и вътре, и вън. Места за 150 души.
Да скрием това? Завъдили сме молци.
Хайде, ще пръскаме четири етажа.
Пръскаме навсякъде с перметрин, запечатваме с оцет.
Бихме могли да направим стена от цветя.
Ще скрием тази част. Може и да наредим някакви паравани.
- Какво мислиш, Торквемада? - И двете? От всичко по много.
Както кажете.
- Какво става тук? - Здрасти, рожденичке.
Не те очаквахме сега.
Мелани, аз съм Джейн Рювън от "Рювън Кетъринг".
- Приятно ми е. - И на мен.
- Казах ти, че не искам парти! - Знам, но...
- Извинете ме. Здрасти. - Здравей, Хосе.
Стига, мамо, не се отмятай. Ще разочароваш баба и дядо.
- Обадил си се на родителите ми? - Трябваше да е изненада.
- Не ги искам тук. - Защо?
Ще е купон. Баба вече не е расистка. Помниш ли историята й с таксиджията?
Мамо? Затова се обаждам, няма да идвате.
- Какво става? - Ще размисли.
И татко така казваше.
Съжалявам, просто с Ник не сме се разбрали.
Той много се старае за теб.
Да беше и моят мъж като него.
От колко време сте женени?
- Видях много торби в гардероба. - Половината са за връщане.
И взех на Лили ново седло и екипировка за ездата.
- Какво му беше на седлото? - Новото е за обездка.
Дъщеря ни имала много силен седеж.
Знам, че е комплимент, но звучи като обида.
Защо?
Какво има?
Покрай ремонта и всичко останало искам да намалим харчовете.
- За малко само. - Как сме с парите?
В леко затруднение сме.
- Добре сме. - Чудесно.
Защото можем да върнем ролс-ройса.
Или бих могла да спра да нося тези скъпи пижами.
По-добре ли е?
- Я пак си я сложи. - Не.
- Кой е... - Джак Блек.
Искаш ли да гледаме филм?
- Няма ли да свириш? - Има частно парти.
Да гледаме някой от твоите филми за кунгфу и дракони.
- В тях няма дракони, нали си наясно? - Разочароваш ме.
Какво е "SOS"?
Използваш бюста си за купа ли?
Да, така пуканките влизат бързо и лесно в устата ми.
Отврат.
- Кой може да е? - Сигурно мама идва с прахосмукачката.
Трябва да поговорим за живота ти. Децата са по-оправни от теб.
Идвам!
Кой е Алис Купър?
- Какво има? - Трябва да говоря с теб.
- Не бива да съм тук. - Но ето че си.
Маси се умилква на Джак.
- Какво? - Беше в офиса на Джак днес.
Предупредих те малко преди да ми затвориш. Той е адвокатът ми.
Не изглеждаше така.
- А как? - Сякаш Джак му нарежда.
- Това е забранено със закон. - Плати ли му? Подписа ли договор?
- Каза, че ще ми се обади. Сигурна ли си? - Помисли си какво знаеш за двамата.
- Ще наема друг. - Не ми се иска да го правиш.
Какво ти дава Джак?
- Моля? - Какво ти предлага?
- По-висок етаж. - Логично.
- Ще ме уволни, ако знае, че съм тук. - Знам, оценявам го.
Тръгвам си.
Благодаря, че се отби.
Сигурно искаш да не беше ме срещал.
Беше забавен уикенд.
Беше.
Коя беше тази?
- Много искаш да знаеш. - Какво става с теб?
Боже.
Задръж малко.
Ало? Здрасти. Толкова скоро?
Да, добре.
Ще дойда.
Трябва да изляза.
Като каза, че ставаме партньори, Елена имала предвид на мига.
Сега щях да крада с помощницата на мъжа, който спи с бившата ми жена.
Това неминуемо означаваше,
че авантюрата ми излизаше от контрол.
От друга страна, не беше лошо някой да ми помага.
Здрасти, чия е тази кола?
На Ник, с нея ходя по задачи.
Готино.
- Какво е това? - Заглушава сигнала. Спира камерите.
- Подготвен си. - Имам подходящите джаджи.
Сигурна ли си?
Жените не си ли обичат бижутата?
Не и "Пантерата", от бившия й мъж е.
Според Одри тя я пази напук.
- Никога не я носи. - Одри откъде знае?
Тя знае всичко.
Домашните помощници били в сговор
и знаели почти всичко за нас.
Били като всяка друга социална мрежа. Помагали си, прикривали се една друга
и разнасяли информация из квартала.
Тези жени с тихото си и незабележимо присъствие
тихо и незабележимо запаметявали всичко.
Споделяли го в "Уотсап" и на карти всяка седмица.
А Елена била тарторът.
Имахме четири обира за две седмици, извършени прецизно благодарение на Елена.
Всичко беше, където тя казваше -
неща, чиято липса нямаше да се усети може би никога.
Разбирахме се добре.
Трябваше само да следваме плана и да не се лакомим.
- Този, с когото ще се видим... - Хектор.
- Какъв е? - Работи в "Чартър Секюрити".
Монтирал е повечето аларми в квартала.
Не искам още един партньор на този етап.
Той ще е по-скоро консултант.
Пристигнахме.
- Шегуваш ли се? - Семеен обяд е.
И реши, че сега е удобно да се запознаем?
Спокойно, той ми е братовчед.
Здравейте.
Здрасти!
Не мислех, че ще дойдеш.
Полека.
Полека!
Двойникът на Джордж Клуни да не ти е гадже?
Не ми е гадже. Куп, това е брат ми Чиво.
Привет, приятно ми е.
- Братовчеде. - Братовчедке.
- В "Тиндър" ли го забърса? - Не! Бизнес съдружник ми е.
Може ли да говорим насаме?
Отивай на грила.
- Готов ли си? - Да вървим.
Абсурд! Няма да правя такива мизерии.
Не е гот да ми го сервирате така.
Да сме наясно - не знаех, че не знаеш.
Иначе нямаше да се съглася.
Ти няма да се замесваш.
Само ще ми казваш кодовете на алармите.
- "Само"? - Ще ти даваме по 5000 на код.
Какво?
Братовчедке, полудя ли? Какви ги вършиш с този?
Знам какво правя, не се бой.
Ако ви хванат, той ще си намери адвокат, а теб ще те депортират.
Той има да губи повече.
- Какво правиш? - Работя.
Знам, че си на двойни смени, откакто Хулио пострада, и не смогваш.
Това ли заслужаваме?
В живота не получаваш според заслуженото, а според договореното.
Заради Чиво е.
Какво говориш?
Говори с него.
Пет бона на код. Договорихме ли се?
В брой и предварително.
Не бяхме обсъдили тази такса.
Предлагам да я обсъдим и тогава да му кажем.
Май видях доминиканското знаме у братовчед ти.
- От там ли сте? - Да.
Кога дойдохте тук?
Бях на 23 години и нашите искаха да ме откъснат от вредната среда.
Каква вредна среда?
Не издаваш, а?
Какво значение има? Тук съм от 12 години и виж ме.
Обирам къщи с банкер.
Хедж фонд, но все тая.
- Трябва ти помощница. - Имам чистачка, идва два пъти седмично.
Май напразно си даваш парите.
Така и не ми каза защо не ме предаде на Ник онази вечер.
- Исках да участвам. - Добре, но защо?
Ако ще работим заедно, поне по този въпрос да сме искрени.
Чистя къщи от десет години.
Познавам жени, които го правят до пенсия. И за какво?
Какво получават?
Ако не хванеш пътя на най-малкото съпротивление,
е грехота спрямо теб самия.
- Какво целиш? - Като начало да доведа нашите тук.
Знам адвокат, който може да помогне.
Така го каза, сякаш само трябва да подпиша документите.
Ще ми трябват много пари, за да ги доведа и задържа тук.
- Да им осигуря живот. - Имаш право.
После и Чиво много чевръсто се забърква в неприятности.
- Не би ме разбрал. - Тук вече не позна.
Доведох сестра си при мен.
- Тук ли? - Да.
- И си съгласен? - Да, всъщност не знам.
Свикваш да живееш с други хора.
Да не си сам.
Дори когато не сте в една стая или ако си заспал.
В празна къща е различно. Като в гробница е.
Започваш да търсиш поводи да не се прибираш.
От личен опит ти казвам -
това провокира лоши решения.
Ще ти донеса парите.
Делът ти от последните два удара.
Защо не ги преброиш?
- Вярвам ти. - Ами! Не и на този етап.
Ще ги преброя у дома.
Бих направил същото.
Благодаря за бирата.
- Сигурна ли си за Хектор? - А ти сигурен ли си, че искаш това?
Скоро имаш годишнина от първия пристъп.
Следващата седмица.
Щях да съм омъжена от 11 години.
Изкушаваше ли се да потърсиш Брус отново?
Не.
Чудя се какво ли щеше да ми подари за стоманената сватба.
Или тюркоазената. Интернет е разделен по въпроса.
Как се почувства физически при тази мисъл?
Усетих тежест в краката.
Сякаш бях затънала в калта.
Чух "Прегърни ме" на "Томпсън Туинс" по радиото на път за изява.
Това трябваше да е песента на сватбата ни.
Този път я изслушах докрай.
Обикновено я спирах след първия куплет.
- Отиде ли да свириш? - Да.
И?
- Предложиха ми редовна работа. - Това е страхотно.
- А Анди? Сигурно се гордее с теб. - Той не знае, не съм казала на никого.
Явно си пренасочила силните си емоции към изкуството си
и това ти е помогнало.
Ще го отпразнуваш ли?
Нещата не завършват добре, когато празнувам.
Да поговорим за това.
Елена набеляза къща и Хектор ни даде първия код за аларма.
Девет, шест, две, четири, две, три.
Мамка му, хайде.
- Браво, Хектор. - Защо си толкова изненадан?
Съжалявам, нервите ми са опънати.
Елена, тук има ли куче?
Умря наскоро, Лорелай уреди погребението му.
Слава богу. Тоест ужасно е.
Трябвало е да му урежда погребение? Куче да си на този свят.
Сравни с това, което правиш в дома на Ник.
Ник е лесен, вече рядко се прибира.
- Благодаря ти. - Ужас, извинявай.
Не ти ли дотегна ролята на огорчен?
Нима никога не си изневерявал?
- Никога. - Наистина ли?
Защо си толкова изненадана?
Така.
- Май го намерих. - Търсим нещо на марката "Ермес".
На госпожа Хейк не й намериха новата разцветка на "Бъркин".
Обидена е и не носи чантите.
Каквото и да грабнеш, не връщам.
Надали има по-скандален и желан символ на статус
от чантата "Бъркин", кръстена на певицата/актриса Джейн Бъркин.
Моделите се шият ръчно във Франция от майстори на конната екипировка.
Кожата от екзотични животни, шевът и закопчалките са висше качество,
затова "Бъркин" е перлата в колекцията на една жена.
Врътката е, че може да си купиш чанта само по правилата на "Ермес".
Първо харчиш десетки хиляди за бижута и аксесоари, тоест кълвеш въдицата,
и чак тогава може да имаш чанта, достигаща 50 бона.
А уж хедж фондовете били...
Какво пищи?
- Друга аларма. Защо има друга аларма? - Пробвай с кода за къщата.
- Не виждам клавиатура. Знаеш ли къде е? - Там трябва да е.
Стой, намерих я. Ама че работа!
- Куп? - Не става.
Куп.
- Какво да правя? - Излизай!
Каква е тази охранителна система?
Боже мой!
Куп, къде си? Идвай.
- Не мога. - Защо?
Имат друго куче.
Кротко кученце, здравей.
Искаш ли лакомство?
Отивам отпред.
- Не отивай отпред. - Нямам избор.
- Куп? - Пусни.
Пусни ме! Дръж чантата.
Мамка му.
- Къде си? - На улицата.
- Тичай на изток. - Къде се пада?
Как да разбера?
Не знам къде отивам.
Кажи ми накъде.
Куп, гъмжи от полиция, бъди нащрек.
По дяволите! Мамка му!
Слушалката ми!
- Виждам го. - Отзад е. Стой на място!
Куп?
Отговори, ако ме чуваш.
Спри!
Куп? Ало?
Потегляй.
Тук става, изключи фаровете.
Гаси двигателя.
По дяволите!
Майко мила!
- Спокойно вече. - Къде сме?
Трябва ми машата ти.
Мамо, защо не си облечена?
- Гостите са тук. - Остана само да се гримирам.
Много си красива.
Ела, ще ти помогна.
- Съжалявам. - Погледни нагоре, идеално.
- Направете място, моля. - Ето те.
Честит рожден ден!
- Честит рожден ден. - Как си, Тори? Много си красива.
- Хайде на бара. - Сега.
Ти остани тук.
- Мел, честит рожден ден. - Здрасти.
- Само малко... - Какво е това?
- Скъпи. - "Мелтини", коктейлът на вечерта.
Искам мартини с водка и много саламура от маслини.
Точно това е коктейлът "Мелтини". Знам какво предпочиташ, скъпа.
Здрасти. Боже мой.
И двете сме огнени зодии.
- Наистина ли? - Да.
Ние си падаме по енеаграмите.
- Нещо като игри на думи ли? - Да.
- Здрасти, Сам. - Пол.
- Ще ни оставите ли насаме? - Ние бяхме първи.
- Чу ли съобщенията ми? - Обръщай се към адвоката ми.
- Плаща му се. - Аз плащам.
Можеш да си го позволиш, освен ако Мисти не те разорява.
Но евтините й парцали едва ли те охарчват.
Да се разберем като хора.
Връщай се при приятелката си. На бара май я взеха за непълнолетна.
Дами.
Чао, Пол.
Защо Хектор е пропуснал втората аларма?
- Не е ли на фирмата му? - Не е знаел за нея.
- Да е знаел! Прибра пет бона. - Би ли седнал? Не ми помагаш.
Имаш ли аптечка?
- Не. - А водка?
Във фризера.
- Останалото ще го поръчам от телефона ти. - Гадост!
Трябва ми лицето ти. Благодаря.
- Защо Саманта Леви ти праща голи снимки? - За бога! Сложно е.
Откъде я познаваш? Защо всички в тоя град се познават?
Всъщност не ме учудва.
Затова ли се караше с мъжа й у Ник?
Не, Пол бездруго си е мухльо. Може ли да не го обсъждаме?
- Готов ли си? - Да.
Трябва да внимаваме, ще се разчуе.
- За теб и Сам ли? - Не.
За това, че ме гонеха ченгетата и едно куче.
- Ще отшуми. - Да.
Май не си ухапан, повърхностна рана е.
Въпреки това си е за антибиотик.
Няма страшно. Какво ще правим с Хектор?
- Аз ще се разправям с него, става ли? - Добре.
Остави, ще се оправя. Трябва да тръгвам, ще закъснея.
Закъде бързаш?
За рождения ден на Мел. Трябва да се преоблека.
Сериозно?
- Не мога да те разбера, Куп. - Понякога и аз не се разбирам.
- Още един шот. - Двойни шотове с текила, моля.
- Дай от скъпата текила, не сме в колежа. - Така де!
- Големи хора сме. - Реди ги.
- Силна е. - Заповядайте.
Благодаря.
- Честит рожден ден. - Браво, така те искам!
Али?
Честит рожден ден, Мели.
- Благодаря, че дойде. - Как бих пропуснала!
Али, забравихме ти очите.
Не остаряваш, страхотно изглеждаш.
Много ясно. Няма деца да й изсмукват силичките.
Извинявам се предварително за глупостите, които може да изръсят.
Моля те, не си тръгвай.
Начукай си го, Пол!
- Мръсник! - Някой се е събудил с гъза напред ли?
- Да танцуваме. - Хайде.
Идвай, Мел. Танцът на рожденичката.
Господине!
- Здрасти, Куп! - Как е?
- Куп. - Здрасти.
Съжалявам.
Здрасти, Кат, как си? Добре изглеждаш.
Страхотна снимка.
- И какво ще направиш? - Дойдох, нали?
Леглото ти не изстива.
- Заради момичето ли си такава? - Брей, позна без жокер от първия опит.
Хич не са прости мъжете. Мислех, че се различаваш от другите.
Поне от Пол, но той не е висока летва.
Тя ми е бивша колежка.
Дойде до вкъщи да остави нещо. Дори не влезе.
Така те целуна, че явно е спала с теб.
Може някои жени така да се целуват.
Намерих ви. Тори, ще дойдеш ли за малко?
- Защо? - Ник иска семейна снимка.
Не съм му от семейството.
Така вече ми харесваш.
- Не беше заради теб. - Ще се правя, че е било.
- Закъсня. - Да, съжалявам. Не ми се карай, моля те.
Кажи.
- Или само ще стоиш със скръстени ръце? - Тате, все между капките минаваш.
Лош баща и съпруг си, но все ти се разминава.
Моля? Животът малко ли ме наказва?
Очакваш да те съжалявам, макар че ти си виновен.
Не по мое желание се стигна дотук.
Можеше да се възпротивиш.
Трябваше да се бориш за мама, за нас.
Само от теб зависеше, а ти просто ни обърна гръб.
Не беше толкова просто.
Отстрани погледнато, беше доста просто.
- Джейк. - Оставете на мен.
Направи ми услуга.
- Не ми се мяркай пред очите. - С удоволствие.
- Привет. - Здрасти, ти дойде.
Да, и дъщеря ни набързо ми изчете конско.
Аз съм пас тази вечер. Все пак съм рожденичка.
Е, честит рожден ден, Мел.
- Брей, много си се постарал. - Ами!
Здравейте! Проба.
Оставям те.
Значи ме чувате. Къде е Мел?
Къде си, Мел? Ето я.
Ела, скъпа, искам да си до мен. Моля, моля.
Идвай.
Направи му това удоволствие. Хайде, отивай.
Честит рожден ден!
- Идваш насам. - Честит рожден ден!
Сипах ти нещо.
Моя Мел, благодаря.
Знам, че не искаше тържество.
Но как да не те поглезя? Я се виж.
Не ме пляскай. Вярно е, нали?
Учиш ме на нещо ново всеки ден.
С теб съм по-добър човек, защото се старая.
Ти си моя спътница в живота.
Докосваш душата ми.
Обичам те, скъпа.
- Господине. - Благодаря.
Вдигнете чашите с "Мелтини" и да пием за рожденичката.
Защо не кажеш няколко думи?
- Ще ми донесеш ли китара? - Отивам.
Извинете, аз съм от хората, които запълват неловкото мълчание.
Много мили думи, Ник. Просълзи ни.
Това е емоционален момент за всички ни.
Да чуя аплодисментите ви за Ник!
Ник с неговия гъзарски фитнес.
Трудно ми е да блесна след него.
Но ще си дръпна този стол от диджея.
Искам да...
С удоволствие ще изпея една песен, поздрав е за рожденичката.
Ще свиря всяка вечер в бирария "Тап". Ако има фенове, идвайте.
Започвам.
Имам снимка.
На стената ми стои.
На нея сме двамата с теб,
смеем се и сме влюбени в живота.
А виж живота ни сега,
Подритваме се в калта.
Кавги и вечна суетня, и наслада от сълзите,
нестихващи до сутринта.
- Защо куцаш? - А ти? Езика ли си глътна?
Не ме дразни.
Добре ли си?
За 18 години брак
веднъж не ме попита това.
Ами в такъв случай иска ми се да те бях питал.
Откъде я взе?
Вече ги продават в магазина.
Но тази случайно я отмъкнах от стаята на Хънтър.
Е, хубава работа!
Не се вайкай сега, а като почне да ги крие.
Кажи го на майка си. Оня ден в супера ме изкара лош родител.
Това е нейният начин да ти каже, че й липсваш.
Може би е права.
Може би прецакваме децата.
Тя най-добре знае като ярък пример за лош родител.
Куп!
Добре де. Може би наистина ги прецакваме.
Но само не си трий сол на главата.
Каквото и да сме им сторили, е било още отпреди развода.
В отговор на въпроса ти - не съм добре.
Вече сякаш нищо няма смисъл.
Не изпитвам нищо.
Липсват ми безвъзвратно отминали моменти с децата.
А пациентите ми? Ужас, в момента и за терапевт не ставам.
- Не е вярно. - Напротив, трябва да ме видиш.
Не стига, че прецаках нашите деца, ами подхванах и чуждите.
Хубаво е да имаш цел.
Сякаш отдавна трупам гняв.
Мислех, че ти си причината, но ето че и без теб съм гневна.
Тотално съм психясала.
Добре го криеш.
Питаш дали те обичам.
Какво да ти отговоря?
Знаеш, че те обичам, а това е просто една
от онези твои игри.
Затова ще ти изпея нова песен,
моля те, повече не плачи.
Дори ще ти поискам прошка, макар че не знам
за какво трябва да ми простиш.
Прегърни ме сега.
Сърцето ми стопли.
При мен остани.
Нека се обичаме сега.
- Здравей. - Здрасти.
Писна ми!
- Май трябва да го оправиш. - То да е едно!
Превод на субтитрите Катина Николова