Vad är det här?
Jag drar mitt strå till stacken.
Det har du nog redan gjort.
Kom hit, sötnos.
Då åker vi.
Vänta, Tor. Här har du frukost.
Kalla mig inte Tor, Nicky.
- Hallå där. - Fel av mig.
Tori.
Du är idrottare. Du behöver protein för att bygga muskler.
0,8 gram per halvkilo.
Det här är en frukost för mästare.
Det där är inte frukost,
utan en metafor.
Phil, jag förstår kostnadsöverdragen.
Men hur fan kan trädgårdsarkitektur kosta mig 60 000 till?
Din fru bad oss jämna ut marken och plantera träd.
- Ni får mycket skugga. - Grace.
- Grace! - Jag är lite upptagen.
Kan vi slopa träden?
- Hallå, Phil! - Lastbilen är här.
- Phil.
- Ja? - De frågar efter dig där borta.
Hej, ni har en massa träd där ute.
Ja, vi får mycket skugga.
Du, beträffande de där träden...
Ja, vi behöver skugga.
- Gör vi? - Förlåt, vi är sena.
- Okej. Ha en bra dag. - Hej då, flickor. Hej då.
- Kom så åker vi. - Hej då.
- Hej, Coop. - Hej. Hej då.
Gick du eller körde?
Jag gick. Som du sa åt mig.
Okej. Vi tar min bil.
Kom nu.
Okej.
Jösses, Barney. Är det där din Spectre?
Specialmodell. Helt elektrisk.
Grace gav mig den för några veckor sen.
Till min födelsedag.
- Det var snällt av henne. - Nej, nej.
Det ingår i spelet.
Jag kan ju inte klaga på hennes slöseri
om jag kör en jävla Rolls.
Säg som det är. Du älskar den.
Det är en jävla fin bil.
Den är utsökt.
Jag kör.
Visst.
Vad i helvete?
Vart är vi på väg?
Till en advokat.
Jag kan inte stämma Bailey Russell. De krossar mig.
Förlåt. Jag borde ha varit tydligare.
Vi ska träffa Rick Massiello.
Har du fått tid hos Massey? Hur bar du dig åt?
Det är oviktigt.
Men när Bailey hör hans namn går de med på förlikning.
Det sista Jack vill är
att Massey gör stor affär av det och skrämmer investerarna.
Han lär vara dyr.
Han gör det för en andel.
- Sa han det? - Inte direkt, men du lär övertala honom.
- Han kräver hälften. - Troligen.
Men den andra halvan är mycket mer än du har nu.
Du har räkningar att betala. Och min först.
Nick Brandes.
Nick. Hej.
Läget, Barney?
Jag hör av mig om återfinansieringen för gymmet.
Enligt Dobbs kan vi finansiera de nästa två lokalerna
utan att avyttra mina marknadspositioner.
Ja. Ursäkta, nick.
Jag är i bilen med Coop.
- På högtalartelefon? - Ja.
Hej. Läget, Coop?
Vet ni att damerna har sin självförsvarsträning ikväll?
- Är det ikväll? - De säger det.
Vi är alla ungkarlar ikväll.
Jag ska fixa kött och sprit och bjuda hem alla som vill.
- Är ni med? - Gärna det.
Bra. Och du, Coop?
Absolut nej, Nick.
Okej. Inbjudan står fast om du skulle ändra dig.
Det lär jag inte göra. Men tack.
Jag lägger på innan det här blir pinsamt.
- Vi ses ikväll, Nick. - Okej, Barney.
Återkom om återfinansieringen.
Vad är det?
Det finns inga lag, har du sagt.
Men i så fall är jag förstås med i ditt.
- Nick kan dra. - Men du åker hem till honom.
Han ordnar bra fester.
Du borde gå dit.
Du borde låta bli.
Sen nyligen är Nick min största klient,
så jag är tvungen.
Wow.
Synd om nåt hände med bilen.
Skämta inte ens om det.
Du kan inte vinna.
Det måste jag säga direkt.
Du är skärpt, Coop. Du vet att du inte kan utmana dem.
Tja, tack för din tid.
Den goda nyheten: Du behöver inte vinna.
Bara rätten godkänner din klagan
så kommer Bailey att ge erbjudanden.
Sen blir det en förhandling.
Och jag är en jävla bra förhandlare.
Gör du det för andel av skadeståndet?
Nej.
Jag måste ta fullt betalt för det här.
Mitt arvode är 200 000 dollar. Det här kan ta ett tag.
Vad är "ett tag"? Tre månader? Sex månader?
Två, tre år.
- Jösses. - Ja. Södra distriktet.
Det är som det är.
Har du råd med den här fajten?
Det har han.
Okej. Jag måste tillbaka till rätten.
Njut av kaffet. Jag bjuder.
Så du tar fallet?
Tja, jag ska fundera.
Kolla arbetsagendan.
Jag hör av mig.
- Två, tre år? - Han ställer ner förväntningarna.
Jag har inte råd.
Betala arvodet bara, och se hur dominobrickorna börjar falla.
Inte likt dig att vara så optimistisk.
Du såg vad som händer hemma hos mig.
Optimism är mitt enda val.
Kom.
Vi går och tar lite riktigt kaffe.
Du bjuder.
Ni har malar.
- Malar? - Ja.
De lägger ägg i era mattor.
Jag fann larver i nästan vartenda rum.
Jösses.
Tur att ni ringde när ni gjorde,
annars hade ni haft hela kolonier här.
- Kan ni få bort dem? - Ja.
Det krävs kanske tre behandlingar.
Det kommer att kosta 9 000 dollar.
- Niotusen dollar? - Ja.
Tio och fem om ni vill köra med giftfria kemikalier.
Och jag måste riva väggen bakom garderoben.
Och den där, allra minst.
- Menar ni allvar? - Ja.
De är där innanför och förökar sig.
Första generationen såvitt jag vet, men om ni inte agerar nu
har ni snart kolonier bakom varenda vägg.
Och då blir ni aldrig av med dem.
När kan ni börja?
Jag kan ha folk här inom några dagar.
- Tack för bilturen, Barney. - Så gärna.
Du!
Coop.
Kom till Nicks party ikväll.
Du kan behöva ha lite kul.
Det har gått mer än ett år. Kanske dags att släppa det här.
Han låg med min fru.
Det är sant, men är det inte lite reduktivt?
Jag menar inte att Nick inte gjorde fel.
Både han och hon gjorde det.
Men kanske... du också gjorde fel?
Lite grann?
Äktenskap är komplicerade.
Så det är mitt fel, menar du?
Jag menar att det är oviktigt vems fel det är.
Vi kommer alla att vara här under överskådlig tid.
Gör dig själv en tjänst och kom över det.
Skulle du det?
Jag skulle låtsas.
Tja, jag har barnen ikväll, så...
Okej. Jag förstår.
Vi ses sen, Barney.
Vi ses, Coop.
Jösses, så rar hon är.
Esti? Hon är en liten jäkel.
Hon ser ut som en ängel.
Det är så hon lurar en.
Hon är det ondas genius.
Hej, Andy. Din vän är här.
Hej, Coop.
Vad gör du här?
Jag var i grannskapet.
- Det här grannskapet? - Jag tänkte titta in
och höra om du fortfarande vill göra affär.
Jag ska gå och duscha, så får ni prata affärer.
Verkligen trevligt att träffas, Lu.
Tack detsamma, Ali.
Lycka till ikväll.
Tack.
Rar flicka, din syster.
Vad gör du i mitt hus?
Jag tänkte hämta uret.
Du kunde inte sälja den, sa du.
Jag måste veta att du inte var en snut.
Så jag lät undersöka dig.
Du lät undersöka mig?
Rik kille mister jobbet och sin stora hedgefond.
Plötsligt har han likviditetsproblem.
Du kunde ha sålt din Maserati, men vad skulle grannarna tänka
om Andrew Cooper plötsligt bara kör Mercedes?
Så superstjärnan från Princeton börjar med stölder.
Du vet inte vad du pratar om.
Richard Mille-uret.
Det tillhör inte dig men kom från grannskapet.
Bradley Sperling.
Han bor några gator bort.
Ett telefonsamtal räckte för att spåra urets serienummer,
vem som hade köpt den och var han bodde.
Inget är farligare än nån som inte vet att de är ovetande.
Eller hur?
Men nu vet du att jag vet var du bor.
Jag vet var din familj bor.
Hotar du mig?
Se det inte som en hotelse.
Det är snarare ett kontrakt
som säger att om du åker fast, tjallar du inte om din nya vän Lu.
För då blir det konsekvenser.
Tjuvheder.
Jag är ingen tjuv.
Jag vet inte än vad du är.
Det vet du nog inte själv.
Gå och hämta uret nu.
Jag får inte tala med dig.
Varför sänder du mig till röstbrevlådan?
Det är artigare än att lägga på.
- Jaså? - Som jag tänker göra nu.
Jack lär kalla dig till sitt kontor imorgon
och tala om att jag har anlitat Massey.
Shit, Coop.
Jack blåste mig, Liv. Det vet du.
Massey lär dra in mig.
Mitt namn hamnar i tidningen.
Det tillåter jag inte, men du får vittna.
Jag blir horan i storyn.
- Jag lär be dig ljuga. - Du ber mig tala sanning.
Jag ber dig göra det rätta.
Han tog ifrån mig allt, Liv.
Nu gör du detsamma mot mig.
Det handlar inte om dig.
Så fan att det inte gör.
Nu lägger jag på.
Liv. Snä...
Jösses. Fan.
- Hej på er. - Hej, pappa.
- Hur var skolan?
Som vanligt.
- Det doftar gott. - Ja, jag lagar pasta.
Jag ska ut med Jake. Jag sms:ade dig väl.
Nej, du...
Jo. Okej.
Jag kom bara för att lämna av mina saker.
Jo, hon ska skjutsa mig till Scott, så vi kan göra en ljudkoll.
Vem är Scott?
McGregor.
Vi ska spela på en fest ikväll.
Minns du inte?
Okej. Så, ingen middag?
- Okej, då åker vi. - Jag kan äta rester sen.
Hallå. Vänta lite.
När tänker ni komma hem?
Mellan elva och tolv.
Samma här.
Ni vet att det är skoldag imorgon?
Det är sant.
Ja. Han har rätt.
Bra föräldraskap, pappa.
Kom nu.
Jösses.
Hallå.
Jag visste inte att du var kvar.
Vad gör du? Sätt dig. Ta en drink.
Se på den belgiska stjärnan.
Kan inte. Har en spelning.
Igen?
Se inte så förvånad ut.
Tja, jag ska städa upp.
Jag kommer och lyssnar.
Du skulle sänka stämningen och göra mig nervös.
Okej.
Var är barnen?
De nobbar mig.
Jag är ledsen, Andy.
- Jag önskar jag kunde... - Jag klarar mig.
Ingen fara. Gör din grej.
Jag vill inte lämna dig så här.
Så här vadå?
Jag har pasta, whisky, Jean-Claude Van Damme.
Det är väldigt spännande.
Okej. Vi ses sen.
- Hej då! - Hej då.
Hej då.
- Lycka till. - Tack.
- Du är väldigt fin. - Tack så mycket.
- Hej. - Hej.
Huset är tomt. Vill du komma över?
Kan inte. Jag har självförsvarsträning.
Jösses. Du också?
En kvinna måste kunna försvara sig.
Mot vem exakt?
Ingen aning,
- men jag ska vara redo för dem. - Vänta.
Jag måste lägga på.
- Ring mig senare. - Ja.
Alla jag kände var ute den kvällen, och på sistone verkade ensamhet
vara nog för att en dum idé skulle verka bra.
Men för fan.
- Hej. - Så du såg den?
- Gick du dit? - Ja, det gjorde jag.
- Hej. - Hej.
- Hej, flickor. - Hej.
- Bra uppslutning. - Tack. Oväntat.
De vill nog ha en ursäkt
för att stjäla dina inredningsidéer.
Det är jättefint, förresten.
Säkert? Jag funderar på att fräscha upp huset.
Strunt samma.
Det där är haschmuffins. Vänta till senare.
Är de glutenfria?
- Självklart. - Okej då.
Då så, damerna!
Vem vill bli våldtagen?
Rätt svar.
Så lägg ner kanapéerna och hör upp.
Alla fruar var hos Maggie och Suzanne för kung fu på fyllan
och männen var hos Nick och blev packade,
så det fanns många tomma hus att välja bland.
När Mel och jag var gifta
sa vi aldrig nej till en middagsinbjudan från Resnicks.
Dom var köksmästare och rätterna var alltid förstklassiga.
Dörren öppen.
Säkrad.
Kat Resnick var en av de mest eftersökta försvarsadvokaterna
i Manhattan.
För 2 000 dollar i timmen förväntades hon vara en höjdare i rätten.
Hon förväntades också vara borta den kvällen.
Och det där...
...var inte Dom.
Grabben var Blake Farkas,
som gick årskursen över Tori och såvitt jag mindes
dejtade Kats dotter Alyssa.
Domaine D'Auvenay Chevalier-Montrachet Grand Cru.
Årgång 2013.
Skapelsen av Lalou Bize-Leroy, alias drottningen av Bourgogne.
En pionjär inom ekologisk vinodling
som behandlade sina vinrankor i Saint-Roman
som levande varelser med egna personligheter.
Det var den sortens högtflygande snack
pretentiösa oenofiler älskar,
och ärligt talat, finns det några opretentiösa oenofiler?
Därför har de inget emot att punga ut med 32 000 dollar per flaska.
Med de priserna var kanske kvällen inte helt bortkastad.
Om jag bara hittade ut härifrån.
Jösses.
Coop.
- Ja. - Var tusan är du?
Ute.
Alla är hos Nick.
Du måste komma hit.
Vi har pratat om det här.
Ja, men det var när jag var nykter.
Bara... Kom över. Vad tänker du göra?
Gå hem och tycka synd om dig i ditt tomma hus?
Bara tanken gör mig deppad.
Kom över för min skull, okej?
Kom över. Kom...
Aldrig i livet att jag går dit.
- Mr Cooper. - Elena.
Överraskad att se mig?
Ja.
Förlåt, jag menar... nej.
Jag visste inte att ni skulle komma.
De är där nere.
Fint. Tack.
USA:S OS-LAG I BASKET 2004 KLART
Tjugotvå.
Skaffa en sån nu.
För när de kommer ut på marknaden är det för sent.
Jag skojar inte.
Jag lovar, det är morgondagens toalett.
Den är miljövänlig, tar tempen på er,
kollar era värden och rengör ändan och kulorna varje toabesök.
Det gäller dig med, Jules.
Den har Bluetooth och Wi-Fi, så ni kan spela er musik.
Och den kan mejla era urinprov direkt till er läkare.
Så regeringen kan spionera på er avföring.
Jag har inget att dölja.
Okej. Det har jag.
Jag är partner med Luxos MT.
De kommer att kosta 30 000 dollar,
och jag får 20 procent utan att lägga en cent.
Jag bara säger det...
Det här kommer att bli min George Foreman-grill.
För det priset bör den grilla kött med.
Och suga av en.
Gör inte Kat det åt dig?
- Hallå där. - Jösses.
Titta vilken hög med urartade idioter till spelare.
- Oj. - Hej.
- Hej, Coop. - Coop!
- Läget, mannen? - Du kom.
Oj. Det betyder mycket att du kom.
- Verkligen. - Vi gör ingen stor sak av det.
Nej. Visst.
Wow. Grand Cru.
- Fin flaska. - Det är okej.
Jag öppnar och luftar vinet.
- Okej. - Ja.
Kul att du kom.
Kapten Kirks toa?
Det här är en bra utveckling.
Dags att du lyssnar på mig och släpper det där.
Jag släpper ingenting.
Den jäveln tog min fru. Han ska inte få ta mina vänner också.
- Så ska det låta. - Jösses.
Hur full är du?
Tja, få se.
Vår renovering blir skyhögt dyrare än beräknat,
mina släktingar flyttar till USA för att vara närmare oss
och min största och mest lukrativa klient sabbade sin karriär och
ligger på räkningarna.
Så, rätt jävla full.
Frågan är varför inte du är det.
Du har en poäng.
Vad fan är det här?
Ditt liv är i fara.
- Ja. - Okej?
- Ja. - Just det.
Så...
- Bryt! Slå mot strupen. - Okej.
- Ett, två. Uppfattat? - Ja.
- Du, kom hit.
- Jag? - Just det.
Mel!
Du klarar det.
Gör det! Ta stryptag.
Okej.
Jag skrattar inte. Kom igen.
Okej.
Du...
- Visst ja. Okej. - Bryt.
Bryt. Förlåt.
- Okej. - Knäet.
Och slå till?
Hårdare! En gång till!
- Förlåt. Bra så? - Kom igen!
Som om du menar det.
Okej. Hon tänker ta ifrån dig allt du bryr dig om.
Allt du älskar!
Vad tänker du göra?
Hunter!
Hallå, Hunter!
- Ja? - Kom hit!
Det här är Hunter.
Vår trummis.
Han är helt galen.
- Du måste höra honom. - Vilken skola går du i?
- Va? - Vilken skola går du i?
Mayfield. Samma som du.
Jaså? Sorry.
Det är okej.
Jag går en klass under dig.
Jag får hålla ögonen öppna efter dig.
Svamp.
Vill du ha?
Nej, tack.
Det sabbar mitt spel.
Eller gör det ännu bättre.
Äsch. Okej då.
Pröva. Det är ingen fara.
Jag måste presentera er för killen jag köper från i Skottland.
Han bygger egna fat av återvunna sherrytunnor.
Det ger whiskyn en sötma och smak av mahogny.
Han är en konstnär.
Sherrytunnorna gör skillnaden.
Här ute var skotsk whisky rena religionen.
Var gång nån hällde upp
måste han hålla en föreläsning om sorten.
Och oundvikligen skulle nån berätta
om en fin sort de haft, som inte gick att köpa mer
och så vidare.
Förr eller senare gick det nog upp för alla att det här var det hela.
Deras hus, deras fruar, deras jobb.
Det var totalsumman av deras liv.
Deras framtid var redan bestämd.
Så började jakten efter att avvärja tomheten.
Skotsk whisky, cigarrer, rökt kött, de bästa golfklubborna, dyra eskorter.
Hela industrier för att casha in på den tysta desperationen
hos rika medelålders män.
Coop.
Har du slutat på Bailey Russell?
Ja. Jag har ett eget projekt med en Dubai-familj.
Ett djärvt steg.
Gratulerar, Coop.
Ja. Tack.
Söker du investerare?
Jag gör mycket mellanfinansiering nu.
- Vi borde prata. - Ja, avtalet är inte klart än.
Min investering hos Bailey, då?
Borde jag dra mig ur?
- Det skulle jag göra. - Nej.
Nej.
Då kör vi!
Hunter, hur fan är det?
- Kom igen. Hårdare. - Jag?
Ja, hårdare!
Du.
Vad är det där? Det är våldtäkt.
Du blir våldtagen! Det är inte roligt.
Du blir dödad. Du är död.
Du är död!
Gå framåt lite. Kom igen!
För mesigt. Du slår som ett offer.
Är det vad du är? Är du ett offer?
- Nej. - Inte? Så varför ler du?
Gör det! Slå! Kom igen!
Bättre. Ja!
Ja!
Ja.
Hej.
Det där var jättefint.
Tack.
Får jag bjuda på en drink?
Jag dricker gratis.
Det ingår i avtalet.
Okej. Får jag skaffa en drink själv och hålla dig sällskap?
Jag heter Tom, förresten.
Du verkar vara en bra kille, Tom,
med jättebreda skuldror, men jag ska vara uppriktig.
- Jag är inget att satsa på. - Det är okej.
Jag vet var utgångarna finns.
Vänta lite.
Hejsan. Vad är det? Hur...
Vänta lite. Nej. Tala saktare.
Tala saktare.
Var är du?
Hej. Vet du var Hunter är?
Vem då?
Droga inte.
Kom igen. Jag måste pissa. Vad är det?
Hunter! Det är jag, Ali.
Hej.
Finns det rum för en till?
Det här är flådigt.
Vad har du tagit?
En fot och en hatt.
Wow.
Trippar du fortfarande?
Det beror på. Sitter vi i ett badkar?
Ingen ser mig nånsin.
Jag vet inte varför.
Det är väl sån jag är.
Jag är van vid det.
Men idag, med bandet, såg de mig äntligen.
Och det kändes bra.
Och sen sabbade jag det.
Jag fattar.
Jag har varit där.
Jag är där än.
Jag bor egentligen där.
Vi är rätt lika i det avseendet.
Vi är rädda för att bli sedda, men vi vill ändå bli det.
Eller behöver bli sedda.
Kanske är det därför vi är musiker.
- Det är en chans att synas. - Jag måste pissa!
Jag har en kniv!
- Dra åt helvete! - Kom igen.
Sätt lite fart!
Hursomhelst, i just det här fallet
behöver du nog inte oroa dig,
för vad som än hände där ute
är de där ungdomarna så höga att de inte minns det imorgon.
- Tror du det? - Ja.
Är du redo att åka hem?
- Ja. - Okej.
Alltså, du måste resa dig först,
för jag behöver hjälp att komma ur badkaret.
Jag skulle aldrig anställa en så snygg hushållerska.
Jag menar, Nick ligger säkert med henne.
- Det skulle jag. - Ja, det vet jag.
Men skulle hon?
Fullträff.
Vilka dyrgripar.
Kolla in.
Varsågod.
Titta på den.
Du får hålla, men inte sätta den på fingret.
Varför inte?
För du har väl inte vunnit nåt jävla mästerskap, Peter?
Ja jäklar, Paul.
- Hon är skitfin. - Inte illa, va?
Ja. Verkligen.
Var hon servitris på en av dina restauranger?
Det är alltid bra att ha ett urval.
Och du då, Dom?
Alla dessa unga servitriser?
Köksmästaren får välja först.
Kom igen.
- Det är inte värt problemen. - Inte?
Kat och jag har det bra.
Jag måste verkligen skilja mig.
Du, hur går det med Sam, förresten?
Kan ni undvika allt juridiskt krångel?
Knappast troligt.
Hon är bitter och svartsjuk och girig som fan.
Den bitchen försöker renraka mig.
Jag gav ett generöst bud
men hennes jävla advokater sa att hon förtjänar en större bit av kakan.
Men det kommer hon inte att få.
Jösses, Paul. Coola ner dig.
Vad är ditt problem?
Hon är dina barns mor. Måste du prata så där?
Vi är väl funtade olika.
Nick där ligger med dina barns mor,
och du gav honom en fin vinflaska.
- Paul, lugn. - Håll en artig ton.
Den beräknande horan försöker skinna mig.
Säg inte det, Paul. Om Sam lät dig knulla henne, din fetknopp
med din minimala kuk,
- kanske hon förtjänar det. - Din jävel!
Jävel!
Jag ska fan döda dig. Det ska jag.
Du ska fan få...
- Sluta! - Jag ska fan döda dig.
Hörru, chilla.
Okej.
Okej, allihop, nu är det verkligen en fest.
Vet ni vad?
Tusen dollar till den som gör poäng mot mig.
- Ja. - Vem vill pröva lyckan?
Jag!
Okej. Vi går en våning ner.
Kom igen, då.
Det gick inte.
Inte idag, din jävel.
- Så ska det se ut. - Inte i mitt hus.
Nån mer? Vem vill försöka?
Jerry, Jerry!
Jerry? Okej. Det räcker.
Du spelade i college, va?
- Det stämmer. - Okej.
- Gör ditt bästa nu. - Okej.
Hundra dollar på Jerry. 10-1.
- Vem sätter emot? - Jag.
Alltså.
- Kom igen, Jerry. - Då kör vi.
- Jösses! - Kom igen.
Så du tänker täcka bollen?
Är det planen? Tror du att vi lattjar i skolan?
Ge hit. Gröngölingar.
Kom igen, Nick.
Ge hit. Gröngölingar.
Ge hit.
Ge hit, Jerry. Ja, jag spelar försvar också.
- Det är vad folket vill ha. - Kom igen, Jerry!
Det är vad folket vill ha.
Jerry!
- Fan också. Helvete. - Åh, nej.
- Helvete. - Förlåt, Jerry.
Ligg still. Låt mig kolla.
Vad i helvete?
Benet sticker ut.
Ring larmcentralen.
- Det är illa. - Gå, så blir det bättre.
- Helvete! - Fan, jag är ledsen.
- Fasen. - Det ordnar sig.
- Jag hatar att se sånt. - Rör inte.
Jag klarar att Paul ligger med en ung tjej.
Visst, det är äckligt, klyschigt och patetiskt,
men han är narcissistisk nog att tro en ung flicka
som låtsas åtrå honom.
Men det är så jävla hänsynslöst.
Det är det som gör mig förbannad.
Tur att han inte gav mig herpes.
Har servitrisen herpes?
Nej, det vet jag inte.
Teoretiskt, menar jag.
Teoretisk herpes.
Och alla ser att tjejen bara är ett plåster.
En dag vaknar han och ser sig i spegeln
och inser att hans problem är kvar.
Och efter att ha varit otrogen, vem vet hur många gånger,
skaffar han advokater som om det var jag som gjort fel. Jag menar...
Då har jag det nog lättare med Coop.
Tja. Det är inte riktigt samma sak.
Du är ju Paul i den ekvationen, eller hur?
- Va? - Nej, förlåt.
Jag menar inte att du är som Paul,
bara att du var den som hade affären.
Alltså, jag dömer dig inte.
Långt därifrån.
- Jag ska sluta prata. - Jösses. Jag är Paul.
- Nej, det är du inte. - Du har rätt.
- Jag menade inte så. - Det var jag som var otrogen.
Men det var efter flera år...
...av att försöka få Coop att ägna oss uppmärksamhet.
Och mig.
Hur jag än försökte vidgades klyftan mellan oss,
och till slut fanns inget jag kunde göra.
Så du låg med en av hans bästa vänner.
- Förlåt. - Wow.
- Förlåt. Det är muffinsen. - Sam.
Det är muffinsen.
Så det är inte för att jag spöade skiten ur dig nyss?
Va? Herregud. Så sött att du tror att det var vad som hände.
- Helgalet. - Om de inte hade stoppat mig
- hade jag tryckt dig genom väggen. - Du är galen.
Din lilla Ivy League-bracka, du skulle få
- så mycket stryk... - Titta här.
- Vadå? - Se på mina biceps.
- Vadå? Vilka biceps? - Mina biceps, bitch.
- Det finns inget där. - Titta här.
- Titta bara. Känn. - Okej. Låt mig känna.
Kan jag göra så här?
- Jösses. Aj. - Ja. Okej, Mel.
- Vad fan gör du? - Där får du.
Kan du...
Nej.
Kom igen.
- Ge dig. - Det är inte så det funkar.
Herregud.
Jag började försvinna
och bli en liten del av hans liv istället för det viktigaste för honom.
Som om han bara hade ett visst utrymme i sig, och jag krävde för mycket.
Jag tror inte att Coop har det utrymmet i sig.
Kanske en gång, men inte nu längre.
Du har en massa uppdämd aggression.
Du måste verkligen få sex snart.
Ja. Jag vet.
Okej. Jag måste gå.
Samma här.
Vill du prata om påsen med kontanter?
Nix.
Har du nånsin sett på nånting länge...
...och plötsligt insett att du slutade se det för länge sen?
Vad är det vi pratar om?
Mitt liv.
Oj, fan.
Fan, Barney.
Jag är så ledsen.
Det är en prototyp.
Jag är så...
Om man vill ha metaforer...
...passar det bra med en man som spyr i en toalett för 30 000 dollar,
som inte är ansluten.
Fast när man börja tänka på ett visst sätt
är allt i den här stan en jävla metafor,
vilket kan göra det svårt att se vad, om något, som är verkligt.
Ha en bra dag.
Hej, Hunter.
Hej där.
Hej.
Jag åkte hem till dig.
Ali var där. Hon sa att du var här.
Bor hon hos dig nu?
Ja. Hon har det lite jobbigt.
Hon borde inte vara ensam.
Du tar på dig mycket.
Jag är allt hon har.
Hon har mig också, Coop. Det hoppas jag du vet.
Du har slutat på Bailey, säger Nick.
Ja. Jag ska börja med en ny fond baserad i UAE.
Mindre byråkrati, mer vinst.
Bara så där?
Det är dags för förändring.
Du var hos Bailey länge.
Tja, du var hos mig länge, eller hur?
Okej, Coop.
Lugn, du ska få dina checker.
Men dra åt helvete.
Vad begär du av mig, va?
Vad? Berätta.
Du har blivit omöjlig att tala med.
Men här är du ändå, och försöker.
Jag funderar på att skaffa en proffstränare åt Tori.
Det kostar 1 000 dollar i veckan. Jag ville kolla med dig.
Jag är hennes tränare och hon jobbar här med Eddie.
- Det räcker. - Jag vet.
- Jag menar ett proffs. - En av Nicks polare, va?
Det handlar inte om Nick, utom om det bästa för Tori.
Kommande månader är avgörande.
Du vet hur gärna hon vill få spela för Princeton.
- Hon behöver ingen proffstränare. - På grund av...
Hon behöver åtminstone nån som ställer upp.
- Jag ställer upp. - Nej.
- Du ställer upp precis lagom... - Fan.
- ...för att övertyga dig själv. - Sluta nu.
Jag vill inte traggla om samma sak.
Okej att du inte ställer upp för mig,
men du måste fan ställa upp för henne.
- Förstår du? - Var det nåt mer?
Ni har många ur här, mr Sperling.
Varför skulle en tjuv ta bara ett?
Det uret är värt 225 000 dollar.
Så tjuven ville inte vara girig?
Det faktum att de andra uren är kvar
får mig att undra om ni har förlagt det.
Vem förlägger ett så dyrt ur?
Jag vet inte. Kanske samma person som köper ett?
Va?
- Har ni ett foto av uret? - Ja.
Och ägarhandlingar. Strax tillbaka.
Har du nåt emot honom?
Jag försöker bara hjälpa.
Tror du att vi hittar det?
Jag vet inte, men vi ska prioritera fallet.
- Säkert? - Nej. Inte direkt.
Gemet som nu är anslutet till batteriet
fungerar som spännare.
Håll spännaren i position.
Bara en centimeter in.
Tryck inte för hårt.
Det ska räcka med en liten tryckning.
Och så strömstyrkan.
Voilà. Om det inte funkar, så använd våld.
Min psykiater skulle ha haft kul med
det faktum att jag stal från mannen som låg med min fru.
Men jag hade ingen psykiater.
Vad jag hade var en YouTube-instruktion,
Nicks mästerskapsring
och känslan att jag trots allt
började bli rätt bra på det här.
Eller inte.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson