Какво правиш?
- Заработвам си престоя. - Достатъчно се трудиш.
Ела ми, красавице.
Тръгваме.
- Тор, направих ти закуска. - Не ме наричай Тор, Ники.
- Сгафих. - Тори.
Спортуваш, трябват ти протеини. По 0,8 г на 500 г тегло.
- Това е закуска за шампиони. - Не е закуска, а метафора.
Фил, едно е непредвиден разход, но 60 бона за озеленяване?
Жена ти поиска да засадим дървета.
- Ще имаш сянка. - Грейс.
- Грейс! - Заета съм.
Не искам дървета.
- Фил! - Вече ги докараха.
- Кажи. - Трябваш ни.
- Навън разтоварват дървета. - Щели да ни правят сянка.
- За дърветата... - Да, трябва ни сянка.
- Дали? - Ще закъснеем.
- Приятен ден! - Чао, момичета!
- Да вървим. - Чао!
- Привет, Куп. - Здрасти и чао!
- С кола ли си? - Дойдох пеша, така ми каза.
Значи вземаме моята кола.
- Идвай. - Хубаво.
Брей, Барни, това "Спектър" ли е?
Пълна електричка. Грейс ми я подари за рождения ден.
- Много мило от нейна страна. - Не, така ме манипулира.
Как да й се сърдя за харчовете, щом карам ролс-ройс!
Много ясно, колата е супер.
Върхът е.
Страхотен избор. Аз ще карам.
Става.
- Къде отиваме? - Да се видим с адвокат.
Не мога да съдя Бейли Ръсел, ще ме смачка.
Трябваше да уточня.
Отиваме при Рик Масиело.
- Как си успял да уговориш среща с Маси? - Не е важно.
"Бейли" ще клекнат, щом чуят името му.
Джак няма да иска Маси да вдигне шум и да отблъсне инвеститорите му.
- Ще ми вземе скъпо. - Само при успешен изход.
- Той ли ти каза? - Не, но ще го убедиш.
- Ще вземе 50%. - Може.
Но ще имаш повече, отколкото сега. Разходите ти се трупат, дължиш ми пари.
Ник Брандес.
- Здрасти, Ник. - Как си, Барни?
Звъня ти за рефинансирането.
Добс каза, че за новите две зали няма нужда да продавам акциите си.
Съжалявам, Ник, Куп е с мен в колата.
На високоговорител ли съм? Здрасти, Куп.
Довечера жените имат тренировка по самозащита.
- Тази вечер ли? - Така знам.
Довечера сме ергени, момчета.
Ще взема мръвки и пиячка и ще поканя всички.
- Ще дойдете ли? - Брой ме.
- А ти, Куп? - Пас съм, Ник.
Добре, поканата си остава, ако размислиш.
Едва ли, но благодаря.
- Затварям, преди да е станало неловко. - Добре, обади ми се за рефинансирането.
- Какво? - Нали беше за отбор "Куп"?
Ти каза, че няма отбори. Но ако имаше, щях да съм в твоя.
- Ник да го духа. - Но ще му ходиш на гости.
- Купоните му са супер, трябва да дойдеш. - А ти не трябва.
Отскоро Ник е най-големият ми клиент. Няма как.
- Ще е жалко, ако стане нещо с колата ти. - Не е смешно.
Не можеш да спечелиш, отсега ти казвам.
Умен си, Куп, знаеш, че с тези не можеш да се мериш.
- Благодаря за съвета. - Не е нужно да печелиш.
Само да мине съкратеното следствие и Бейли ще се втурне с предложения.
Останалото е въпрос на преговори, а аз съм добър в тях.
- Съгласен ли си на хонорар при успех? - Не.
Искам си целия хонорар - двеста бона. Случаят ще отнеме доста време.
Колко - три месеца, шест?
Две-три години.
- Боже! - Да, така е в южния съдебен окръг.
- Имаш ли пари за тази битка? - Има.
Трябва да се връщам в съда. Допийте си кафето, аз черпя.
- Значи ще поемеш случая? - Ще си помисля.
Ще си проверя графика и ще се чуем.
- Две-три години? - Подготвя те.
- Не ми е по джоба. - Плати му и гледай как ще ги натръшка.
Този оптимизъм не ти е присъщ.
Видя какво е у дома. Едничкият оптимизъм ми остана.
- Ставай да вървим за истинско кафе. - Ти ще черпиш.
- Имате молци. - Молци?
Снасят яйца в килимите ви. Намерих ларви във всяка стая.
Гадост!
Обаждате се тъкмо навреме, преди да са се навъдили колонии.
- Можете ли да ги убиете? - Да.
С три третирания в рамките на месец. Ще ви струва 9000 долара.
Девет хиляди?
Да, с нетоксични препарати цената скача на 10 500.
И най-малкото ще трябва да съборя задната стена в дрешника, тази също.
- Сериозно ли? - Да, те са там и се роят.
Според мен са първо поколение и ако не побързате,
ще имате колонии зад всяка стена и няма да се отървете от тях.
- Кога можете да започнете? - Мога да пратя екип след два дни.
- Благодаря, че ме докара. - Моля.
Куп!
Ела у Ник довечера. Хайде, малко да се разсееш.
Мина повече от година, време е да се примириш.
Той спа с жена ми.
Така е, но не е толкова просто, нали?
Не казвам, че Ник не сгафи. Той сгафи, но тя също.
Но може и ти да си сгафил мъничко, нали? Бракът е сложно нещо.
- Казваш, че вината е моя? - Казвам, че няма значение чия е.
Всички сме тук в обозримо бъдеще.
Приеми го, за твое добро е.
Ти би ли?
- Щях да се преструвам. - Довечера съм с децата си.
Добре тогава.
- До скоро, Барни. - Чао, Куп.
Толкова е сладка!
Ести ли? Калпазанка е.
- Като ангелче е. - Само привидно. Тя е зъл гений.
- Здрасти, Анди, имаш гостенка. - Здравей, Куп.
- Какво правиш тук? - Бях в квартала.
- В този квартал? - Реших да се отбия.
Да питам още ли искаш да търгуваме.
Отивам да се изкъпя и ви оставям да си действате.
- Беше ми приятно, Лу. - И на мен, Али.
- Успех довечера. - Благодаря.
Сестра ти е мила.
- Защо си дошла? - За часовника.
Нали уж не можеш да го пласираш?
Исках да съм сигурна, че не си ченге, затова те проучих.
Проучила си ме?
Богаташ губи работата си в голям хедж фонд
и му се стоварват проблеми с ликвидността.
Не продаваш мазератито, защото какво ще рекат съседите,
ако Андрю Купър изведнъж мине на С-класа?
Затова звездата на "Принстън" прибягва до дребни кражби.
- Нещо бълнуваш. - Часовникът "Ришар Мил".
Не е твой, но е от този квартал.
На Брадли Спърлинг на две преки от тук.
С едно обаждане проверих серийния номер на часовника.
Научих кой го е купил и къде живее.
Да си в неведение, крие своите опасности, нали?
Но сега научи, че знам къде живееш.
И къде живее семейството ти.
- Заплашваш ли ме? - Не го приемай като заплаха.
По-скоро като договорка,
според която, ако те хванат, няма да издаваш новата си приятелка Лу.
Но ако я издадеш, ще има наказание.
- Кодексът на крадците. - Не съм крадец.
Все още не знам какво си.
Май и ти се чудиш.
Предлагам да ми донесеш часовника.
Не може да говорим.
- Включва се гласова поща. - Невъзпитано е да ти затварям.
- Нима? - Ще затварям.
Джак ще те привика в офиса си утре да ти каже, че съм наел Маси.
- Ужас. - Джак ме изигра, Лив, наясно си.
Маси ще въвлече и мен. Ще спрягат името ми в пресата.
- Няма да позволя, но ще дадеш показания. - Ще ме изкарат курва.
- Джак иска да лъжеш. - А ти - обратното.
Моля те да постъпиш правилно.
- Той ми взе всичко, Лив. - А сега ти ще направиш същото с мен.
- Не става дума за теб. - И още как!
- Затварям. - Лив, моля...
Мамка му.
- Здрасти, деца. - Здравей, тате.
- Ехо. - Как мина днес?
Нищо ново.
- Мирише на нещо вкусно. - Правя паста.
- Ще излизам с Джейк. Мисля, че ти писах. - Не си...
- Писала си ми. - Дойдох да си оставя нещата.
Тя ще ме закара у Скот, ще правим саундчек.
Кой е Скот?
Макгрегър. Довечера ще свирим на парти. Не помниш ли?
Добре, значи няма да вечеряш тук.
- Хайде. - По-късно ще ям.
Момент. Кога смятате да се приберете?
- Най-късно до полунощ. - И аз.
Утре сте на училище.
Така е. На училище сме, прав е.
Добре че ни каза. Тръгвай.
Боже. Здрасти, не знаех, че още си тук.
Какво правиш? Седни, сипи си нещо. Гледай с мен гордостта на Белгия.
Не мога, ще свиря.
- Пак ли? - Не се прави на изненадан.
Ще се преоблека и ще дойда да те слушам.
Ще ми скофтиш настроението и ще объркам нещо.
Хубаво.
- Къде са децата? - Зарязаха ме.
- Съжалявам, бих останала. - Не ме мисли, върши си работата.
Не искам да те оставям така.
Как? Хапвам паста, пия скоч и гледам Жан-Клод Ван Дам.
Хич не скучая.
- Добре тогава, до после. Чао! - Чао.
- Успех! Супер изглеждаш. - Благодаря.
- Здрасти. - Здрасти. Сам съм, искаш ли да дойдеш?
- Имам тренировка по самозащита. - И ти ли?
- Една жена трябва да умее да се бие. - С кого по-точно?
- Не знам, но трябва да съм подготвена. - Сам, чакай.
- Трябва да затварям, обади се после. - Добре.
Същата вечер всички бяха някъде, а в последно време
самотата превръщаше една лоша идея в добра.
Майната му.
- Здрасти. - Здравейте, момичета.
- Добре е станало. - Благодаря.
Според мен са дошли да ти крадат идеи за обзавеждането.
Много добре изглежда.
- Наистина ли? Мислех да правя освежаване. - Зарежи.
- Това са браунита с трева. Бих изчакала. - Безглутенови ли са?
- Много ясно. - Супер.
Хайде, мацки, коя иска да бъде насилена?
Това е правилният отговор.
Така че оставете хапките и да започваме.
Всички съпруги бяха у Маги и Сюзан за пияно кунгфу, а мъжете им пиеха у Ник.
Имах богат избор от празни къщи.
Докато бяхме женени с Мел, не отказвахме вечеря у семейство Резник.
Дом беше шеф готвач и готвеше първокласни ястия.
Вратата е отворена.
Вратата е затворена.
Кат Резник беше известен адвокат по наказателно право в Манхатън.
За два бона на час сигурно беше безпощадна в съда.
Освен това трябваше да е навън.
А този с нея
не беше Дом.
Младежът беше Блейк Фаркас,
една година по-голям от Тори и гадже на дъщерята на Кат - Алиса.
"Домейн Д'Овене Шевалие-Монтраше Гран Крю", реколта 2013 г.
Творение на Лалу Бизе-Лероа, известна като "кралицата на Бургундия".
Пионер в биодинамичното винарство,
тя се отнасяла към лозята си в Сен-Роман като към живи същества с характер.
Превзетите енолози си падат по такива словесни изгъзици.
Изобщо има ли енолози, които да не се превземат?
Затова на драго сърце се изръсват 32 000 долара бутилката.
За тази цена вечерта не беше на вятъра. Само трябваше някак си да се изнижа.
БАРНИ ЧОЙ
Сега ли?
Куп.
- Да. - Къде си?
- Навън. - Всички са у Ник, трябва да дойдеш.
- Вече го говорихме. - Но тогава бях трезвен.
Хайде де, ела. Какво ще правиш?
Ще ближеш раните си в празната си къща ли?
Депресирам се само при мисълта. Просто ела, става ли?
Няма сила, която да ме накара.
- Господин Купър. - Елена!
- Изненадах ли те? - Да.
Съжалявам, тоест не. Не знаех, че ще идвате.
- Те са долу. - Чудесно, благодаря.
БРАНДЕС
Купете си една такава още сега.
Излезе ли на пазара, вече ще е късно. Не ви занасям.
Това е тоалетната на бъдещето.
Щади природата, мери ти температурата и ти мие задника и топките.
И на теб, Джулс.
Има блутут и интернет, можеш да слушаш музика.
Пуска на имейла на лекаря ти резултатите от теста на урината.
- Така ще те шпионират какво отделяш. - Нямам какво да крия.
- Супер, аз пък имам. - Съдружник съм на "Луксос МТ".
Ще ги продават за 30 бона, а аз печеля 20%, без да съм вложил и цент.
Казвам ви, печеля само от името си.
- За тия пари трябва да готви. - И да прави свирки.
Кат не ти ли прави?
Боже! Гледай ти, колко хазартни идиоти са се събрали!
- Здрасти, Куп. Как е? - Ти дойде.
- Това значи много за мен. - Да не прекаляваме.
Да, добре.
- "Гран Крю"! Бива си го. - Става.
Ще го отворя на бара да се аерира. Радвам се, че дойде.
- Тоалетната на капитан Кърк? - Харесваш ми така.
- Послушай ме и се примири. - С нищо няма да се примиря.
Тоя ми задигна жената, не си давам и приятелите.
- Така те искам. - Господи! Пиян ли си?
Стой да видим.
Превиших бюджета за ремонта със седемцифрена сума,
тъстът и тъщата се местят в САЩ да са край нас,
а най-големият ми клиент закопа кариерата си и не ми плаща.
Така че много съм пиян.
Въпросът е ти защо не си.
Разбрах ти намека.
Какво е това?
- Животът ви е в опасност, нали? - Да.
Точно така.
Удар и стискате гърлото.
- Две движения, ясно? - Да.
- Ти, я ела. - Аз ли?
Давай, души я!
Не е смешно.
- Ето. - Удряй.
Удрям. Извинявай.
- Коляно. - Стискам гърлото ли?
По-силно! Давай пак.
- Така силно ли е? - Стисни де! Сякаш наистина я душиш.
Добре, сега тя иска да ти отнеме всичко свидно.
Какво ще направиш?
Хънтър!
- Да? - Ела!
Това е Хънтър, нашият барабанист.
- Маниак е, трябва да го чуете. - Къде учиш?
- Какво? - Къде учиш?
В "Мейфийлд" като теб.
Наистина ли? Извинявай.
Няма нищо. Аз съм с една година по-малък от теб.
Ще трябва да те наглеждам.
Гъби. Искаш ли?
Не, няма нужда.
Ще объркам нещо на барабаните.
Или ще се възнесеш.
Хубаво, дай.
Ще е яко.
Трябва да те запозная с шотландеца, от когото купувам.
Бъчвите му са от дъб, използван за шери.
Правят уискито сладко и с цвят махагон. Пичът е майстор.
Бъчвите от шери са важни.
Тук скочът беше религия.
Всеки път, когато някой черпеше, започваше лекция за скоча.
После някой подхвърляше, че вече няма уиски като едновремешното,
и дрън-дрън.
В един момент на всички им просветваше, че това е животът им.
Тези къщи, тези съпруги, работата.
Друго нямаха. Бъдещето им беше предопределено.
Така започваше запълването на празнината.
Скоч, пури, опушени меса, поръчкови стикове за голф, скъпи компаньонки.
Цели индустрии, впрегнати да печелят от тихото отчаяние
на богаташите на средна възраст.
Куп.
Наистина ли си напуснал Бейли Ръсел?
Да, захванах се със семейна фирма в Дубай.
Това е голяма промяна. Честито, Куп.
- Благодаря. - Инвестираш ли вече?
- Напоследък съм в мецанин финансирането. - Още оформям документацията.
А моите инвестиции в "Бейли"? Да ги изтегля ли?
- Аз бих. - Не и не.
Хайде!
Хънтър, защо спря?
- По-силно. - Аз ли?
Да, ти, по-силно!
Какво правиш? Не, изнасилват те, не е смешно.
А теб те убиват, мъртва си!
Леко напред!
Това нищо не е, удряш като жертва.
Такава ли си? Жертва ли си?
- Не. - А защо се усмихваш? Давай, удряй!
По-добре е, да!
Точно така!
- Беше страхотна. - Благодаря.
- Да те черпя питие? - Тук пия без пари. Такава е уговорката.
Добре, може ли да си взема питие и да ти правя компания?
Аз съм Том.
Виждаш ми се свестен и с внушителни плещи, но ще бъда честна с теб.
- Лош залог съм. - Не се бой, знам къде са изходите.
ХЪНТЪР
Задръж.
Здравей, какво става?
Чакай, по-бавно.
Говори по-бавно. Къде си?
- Знаеш ли къде е Хънтър? - Кой?
Не се занимавай с дрога.
Излизай, пикае ми се.
Хънтър, аз съм - Али.
Здравей, има ли място за мен?
Страхотно е.
- Какво си взел? - Трева и гъби.
Леле! Още ли те държи?
Зависи. Във вана ли сме?
Никой не ме забелязва.
Не знам защо, явно съм си такъв. Свикнал съм.
Но днес, докато бях с групата, най-сетне ме отразиха и беше приятно.
А аз се издъних.
Разбирам те. И аз съм била в същото положение.
Все още съм, не съм се измъквала.
В това отношение си приличаме.
Вниманието ни плаши, макар че го искаме и имаме нужда от него.
- Може би затова свирим, да ни забележат. - Пикае ми се!
Ще ти смачкам фасона!
- Разкарай се! - Стига де. По-бързо!
В случая няма от какво да се притесняваш,
защото каквото и да е станало,
тия келеши са толкова друсани, че утре няма да помнят.
- Мислиш ли? - Да.
Ще си ходим ли?
Да.
Трябва да станеш пръв, за да ми помогнеш.
Не бих наел толкова хубава домашна помощница.
Ник сигурно я чука.
- Аз бих. - Знам.
- Тя дали ще иска? - Туш.
- Пръстенът е голяма работа. - Виж.
Ето.
Виж това бебче.
- Подръж го, но не си го слагай. - Защо?
Защото не си печелил шампионат, нали?
- Леле, Пол, жестока е. - Не е зле.
Да, яко парче.
Била е сервитьорка в твой ресторант?
Друго си е да имаш къде да ги заграждаш.
А ти, Дом? Край теб е пълно с млади сервитьорки.
Шеф готвачът сигурно е с предимство.
Не си струва. С Кат се обичаме.
Трябва да се разведа.
Как върви разводът със Сам?
- Бързо ли ще се разберете? - Не ми се вярва.
Тя е огорчена, ревнива и ненаситна. Кучката иска да ме ошушка.
Направих й щедро предложение, но са я убедили, че заслужава повече.
- Няма да получи повече. - Боже, Пол, стига.
- Какъв ти е проблемът? - Родила ти е деца, не говори така.
Явно сме различни.
Ник чука майката на децата ти, а ти му донесе скъпо вино.
- Кротко. - Просто не я плюй.
Курвата иска да ми прибере парите!
Щом ти е дала да я чукаш със спаружения си пенис,
- може би ги заслужава. - Ела ми!
- Ще те убия! Ще го пречукам! - Стига!
Кротко, хора.
Купонът се развихри.
Ето какво предлагам. Хилядарка на онзи, който ми вкара кош.
Кой иска да си пробва късмета?
- Аз! - Да слезем долу.
Давай да те видя.
Достъпът - отказан.
- Не и днес, копеле. Не и в дома ми. - Голяма работа си.
Добре, следващият?
Джери!
Джери ли? Добре, разбрах.
- Играл си в колежа, нали? - Да.
- Дано още те бива. - Залагам стотачка на Джери. 10 към 1.
- Кой участва? - Навит съм.
Леле.
- Давай, Джери. - Ето.
- Боже! - Давай.
Разиграваш ли ме? Играем на вързано, бъди сериозен.
Стегнете се, новобранци!
Давай, Ник.
Новобранци.
Дай ми я.
Дай ми, Джери. И аз съм играл в защита.
- Това искат хората. - Хайде, Джери!
Това искат.
Джери!
- Мамка му! - О, не! Съжалявам, Джери.
- Дай да видя. Какво е това? - Костта му.
Обадете се на 911.
- Лоша работа. - Ще се оправиш.
- Боли! - Съжалявам.
- Не искам да гледам. - Не пипай.
Какво като Пол шиба по-млада!
Противно, клиширано и жалко е,
но самолюбието му го кара да вярва, че някаква пикла го харесва.
Адски ме дразни безразсъдството му.
- Късмет е, че не ме зарази с херпес. - Сервитьорката има херпес?
Не знам, говоря теоретично.
- Теоретичен херпес. - Личи си, че девойчето е задявка.
Някой ден в скоро време той ще се погледне в огледалото
и ще осъзнае, че все още си е сбърканяк.
Освен това след всичките му изневери
е насъскал адвоката си по мен, все едно аз съм престъпничката.
При мен и Куп е по-лесно.
Да, не е същото.
Ти си Пол във вашата ситуация, нали?
- Какво? - Съжалявам, не приличаш на Пол.
Искам да кажа, че ти си изневерилата.
Не че те съдя, нищо такова.
- Вече млъквам. - Боже, аз съм Пол.
- Не си, не исках да кажа това. - Не, права си, аз изневерих.
Но го направих, след като дълги години
се опитвах да накарам Куп да обръща внимание на нас.
На мен.
Но въпреки опитите ми пропастта между нас се разрастваше.
В един момент нямаше какво повече да направя.
Затова изчука един от приятелите му.
- Съжалявам, от браунитата е. - Сам.
Не е ли, защото преди малко те ступах?
Какво? Много си сладка, като мислиш, че си ме ступала.
- Луда си. - Ако не ме бяха спрели, щях да те смажа.
Бих опердашила малкото ти дупе толкова бързо!
- Какво? - Бицепсите ми.
- Какви бицепси? - Виж ги, кучко.
- Нищо нямаш. - Ето, виж.
- Пипни. - Добре, дай да го пипна.
Може ли да направя така?
- Боже. - Добре, Мел.
- Какво правиш? - На ти!
Недей, стига де.
- Предай се. - Не става така.
Боже мой.
Започнах да се смалявам,
вместо да съм най-важното нещо в живота му.
Сякаш той нямаше място за мен, а аз исках твърде много от него.
Не мисля, че Куп има място за друг човек.
Може би едно време, но вече не.
Натрупала си много агресия, спешно се нуждаеш от секс.
Да, знам.
Добре, ще тръгвам.
И аз.
- Да поговорим за плика с пари? - Не.
Случвало ли ти се е да си гледал нещо дълго време,
но изведнъж да осъзнаеш, че отдавна си престанал да го виждаш?
За какво говорим?
За живота ми.
Мамка му.
Как можа, Барни!
- Много се извинявам. - Това е прототип.
Много...
Ако търсиш метафора,
тя е пред очите ти - мъж повръща в тоалетна за 30 000 долара,
а тя не е монтирана.
Но когато си с определена нагласа,
всичко в този град е шибана метафора
и ти е трудно да разграничиш кое е реално, ако има такова.
Приятен ден.
Здрасти, Хънтър.
Здравей.
Отбих се у вас, Али ми каза, че си тук.
- При теб ли живее? - Да, има проблеми, не исках да е сама.
- Това е голям ангажимент. - Тя си има само мен.
Има и мен, надявам се, че го знаеш.
Ник каза, че вече не си в "Бейли".
Да, започвам в нов фонд в ОАЕ. По-малко надзор, по-голяма файда.
- И ей така го реши? - Време е за промяна.
- Беше в "Бейли" дълги години. - И ти беше дълги години с мен.
Добре, Куп.
- Не се бой, ще получаваш пари. - Майната ти.
Какво искаш от мен? Кажи ми какво искаш!
- С теб вече не може да се говори. - Но ето че още напираш.
Мисля да наема професионален треньор на Тори.
Към 1000 долара седмично е, само да знаеш.
Аз съм й треньор, тя играе тук с Еди. Справя се.
- Искам разбирач. - Познат на Ник ли?
Важното е да направим най-доброто за Тори.
Следващите месеци са важни, тя иска в отбора на "Принстън".
- Не й трябва професионален треньор. - Поне някой, който идва.
- Аз идвам. - Не, Куп.
- Идваш само колкото да убедиш себе си. - Не искам пак да дъвчем това.
Едно е да пренебрегваш мен,
но за нея си длъжен да си точен.
- Разбираш ли? - Нещо друго?
Много часовници имате, г-н Спърлинг. Защо някой ще краде точно този?
Само той струва 225 000.
Крадецът не е искал да се лакоми ли?
Другите ви часовници са тук,
което значи, че може да не помните къде сте го прибрали.
Кой забутва такъв скъп часовник?
- Може би онзи, който си го е купил. - Какво?
- Имате ли го на снимка? - Да, и документите му. Ей сега се връщам.
- Зъб ли му имаш? - Помагам му да намерим часовника.
- Ще успеем ли? - Не знам, но ще е главната ни грижа.
- Наистина ли? - Не.
Кламерът, свързан с батерията, ще служи за натегач.
Сега го пъхнете.
Само сантиметър навътре.
Не го напъвайте. Завъртането може да е съвсем леко.
Сега пускам ток.
И воала! Ако не стане, използвайте груба сила.
Психологът ми би се кефил
да тълкува факта, че крада от мъжа, който спи с жена ми.
Ама нямах психолог.
Имах обаче обучително клипче в "Ютюб",
шампионския пръстен на Ник
и усещането, че като цяло задобрявах.
Или грешах.
Превод на субтитрите Катина Николова