Taip, mūsų struktūra paprastesnė nei Beilio firmos.
Mes klientus dalinamės ne pagal sektorius, o pagal savitarpio santykius.
Mūsų atlygis priklauso nuo to,
kiek atnešam pelno, bet kartais priimu į partnerius vadybininką,
kai turiu konkretų tikslą ir manau, kad taip bus lengviau jį pasiekti.
- Taigi, visiškas skaidrumas. - Taip, logiška.
Žinau, kad esi pratęs dirbti kiek kitaip, Kupai,
bet reikia pasakyt, kad tu mums puikiai tiktum.
Maksai. Taip, užeik.
- Kupai, pažįsti Maksą Kouną? - Nepamenu, mes pažįstami?
Pernykštė Robino Hudo vakarienė.
Jūs pasiūlėt didesnę kainą už Teilor Svift apartamentus.
- Teisingai. Atleiskit. Taip. - Taip.
Turiu 17 metų dukrą, ji man būtų nedovanojusi.
- Įsivaizduoju. - Maksas yra superžvaigždė.
Jam puikiai sekasi besiformuojančiose rinkose.
Na, nekantrauju apie tai išgirsti.
Tu žinai apie nekonkuravimo sutartį, tiesa?
Mūsų juristai nemato problemų.
Jos vykdymo užtikrinimo kaina būtų per didelė net ir Beilio firmai.
Gerai, taigi, dirbu su savo klientais, skaidriai, žinoma.
Viskas kaip įprasta,
belieka susitarti dėl procento.
Teisingai?
Ne visai.
Klientai bus Makso.
Tu būsi samdomas darbuotojas, gausi atlygį už naujų klientų paiešką.
O toliau žiūrėsime.
Taip, dirbsime išvien, kad pritrauktume rizikos kapitalo.
Taigi, aš surandu vaikiui klientų,
jis praplečia savo klientų ratą, o tada mane atleidi?
Man nereikia niekieno pagalbos.
Su visa pagarba, Maksai, tavo bosas galvoja priešingai,
antraip mes čia nesikalbėtume, tiesa?
Kupai.
Pernai „Trys jankiai“ šiaip ne taip uždirbo 7 proc., Benai.
Užpernai jūsų pelnas krito 20 proc., kai visų kitų pelnas šoko aukštyn.
Mes viršijome bendrą akcijų indeksą.
Maksai, patylėk. Niekam nerūpi akcijų indeksai.
- Kas jo tėvas? - Ką?
Jis čia praleido tik kelias minutes, bet iškart aišku, kad yra kažkieno sūnus.
Mano sesers.
Na, dėde Benai,
netrukus tau gali tekti pardavinėti šūdinus butus Naujajame Džersyje,
o tu patiki kompanijos ateitį kažkokiam šūdžiui su pigiais batais,
laimingos spermos klubo nariui.
- Žmogau, negali čia ateiti ir… - Užsičiaupk, Maksai.
Kupai.
Benai, tu esi skęstantis laivas.
Vakarėlių pajuokų objektas.
Na, kiek žinau, ir vienintelis, kuris nori priimti tave į darbą.
Ir ką tai sako apie tave?
Sėkmės.
Buvau bedarbis ir nepageidaujamas jokiame darbe,
sėdėjau 200 000 dol. kainuojančioje mašinoje,
pasipuošęs geriausiu savo kostiumu ir vogtu laikrodžiu.
Kadangi tai nedavė jokio rezultato,
atėjo laikas apsvarstyti kitus variantus.
„Patek Philippe“ „Nautilus“, 18 karatų.
Puikus laikrodis.
Reikia pasitikrinti,
bet, manau, galėčiau duoti už jį 175 000 dol.
Taip, jie turi didžiulę paklausą naudotų prekių rinkoje.
Du šimtai.
Šimtas aštuoniasdešimt penki.
Daugiau nė cento.
- Parduota. - Puiku.
Duokit dėžutę ir dokumentus.
Jis nenaujas.
Žinau, bet jis turi serijos numerį
ir autentiškumo sertifikatą, kurio man prireiks.
Aš jų neturiu.
Tai buvo dovana.
Aišku.
Atsiprašau, žmogau.
Be dokumentų nepirksiu.
O jei nuleisčiau kainą?
Štai.
Važiuokit į Bronksą.
Susiraskite Lu.
- Lu? - Taip.
Pasakykit Lu, kad jus atsiuntė Lipšicas.
VARGOS LOMBARDAS PERKAM, PARDUODAM, KEIČIAM
VARGOS LOMBARDAS
Jūs – Lu?
Kas klausia?
Atsiprašau, aš nuo Lipšico.
Aš esu Lu.
- Iš kur pažįstat Lipšicą? - Ką tik susipažinom.
Kur susipažinot? Bare, sinagogoje, AA susirinkime – kur?
Jo parduotuvėje. Aš tik…
Noriu parduoti šitą.
Mes į uždarą kambarį, Rokai.
Eime, pažiūrėsim.
Eikit į viršų ir pažiūrėkit televizorių, babytė turi reikalų, gerai?
Gerai.
Taigi, mano žmona galvoja, kad jis per daug rėžia akį.
Per daug rėžia akį?
Ar todėl jūs be sutuoktuvių žiedo?
Tai pirksit laikrodį ar analizuosit mane?
Galiu ir viena, ir kita vienu metu.
Galiu pasiūlyt 65.
Lipšicas siūlė 185.
O tada atsiuntė pas mane.
Jei galėtum parduot jį teisėtai, nebūtum čia atėjęs.
Devyniasdešimt penki.
Tokie kaip tu čia retai užsuka.
Tu kas – biržos verteiva? Brokeris?
Nesvarbu.
Esmė ta, kad perki ir parduodi daiktus, kurių niekada neturi rankoje.
Sugalvoji vertę iš lempos.
Tavo įgūdis yra parduoti tą vertę kitam turtingam pusgalviui.
O dabar esi čia ir siūlai man daiktą, kurį turi rankoje.
Tau tai neįprasta.
Tu nesupranti šitos rinkos, bet vis viena galvoji, kad gali derėtis.
Tai nėra supratingumas, tai – kvailystė.
Gal paprasčiausia neviltis.
Pirmas nuoširdus dalykas, kurį pasakei.
Dabar galime tartis.
Duosiu tau 60.
Ką tik siūlėt 65.
Sutarta.
Grįžom prie mano pirminės kainos.
Nieko sau derybininkas.
Mažute.
Laikas, branguti.
Laikas.
- Labas rytas. - Vėluojam.
Atsakei į tėčio žinutę?
Gal juokauji?
Prašau, atsakyk jam, dėl manęs.
Gerai jau.
Iki, mama.
Įkvėpdami ranką keliam aukštyn, dešinę ranką nuleidžiam.
Kairę ranką nuleidžiam…
Siaurikės įsirėžė į užpakalį.
Prašau.
Sveiki.
SVEIKATINGUMO IR PSICHOLOGINĖS PAGALBOS CENTRAS
Ačiū.
Ji, tipo, visada randa priežastį pavadinti mano mamos draugą kvailiu.
Tai tebuvo asmenukė, kuria pasidalinau su savo vaikinu,
kuria tada jis pasidalino su savo draugais…
Mane išmetė iš robotikos klubo.
Papasakokit, kas nutiko.
Jūs negalit priversti mane kalbėti.
Ne, įsivaizduokit, jis nusileidžia laiptais su puokšte gėlių,
apdovanoja mane karštu prancūzišku bučiniu,
kurio neįmanoma nupasakoti…
Markai.
Taip, mama rėkė ant manęs, kaip visada.
Tiesiog eilinį kartą įrodžiau, kad ji teisi.
Pala, minutėlę.
Susitarkime, kad sulaikymas
ir mašinos subraižymas – du skirtingi dalykai, gerai?
Taip, suprantu.
Ar tai buvo pirmas kartas, kai taip pasielgei?
Pirmas kartas, kai mane pagavo.
- Žinai, kas mašinos savininkas? - Ne, viskas ne dėl to.
Tada kodėl tai padarei?
Na, gal tu nežinai, bet man tiesiog įdomu,
kas vyko tavo galvoje.
Tipo, aš labai supykstu.
Na, ne tai, kad supykstu, tiesiog pajaučiu energiją,
ji vis kaupiasi manyje,
ir aš imu nerimauti.
Tada ateina akimirka, kai pajaučiu, kad mane apima drebulys,
ir jeigu ko nors nepadarysiu, tiesiog sprogsiu, suprantat?
Tada išdaužiu langą,
subraižau mašiną ar dar ką padarau.
Tada, tipo…
ji dingsta iš manęs, ir aš vėl galiu normaliai kvėpuoti.
Visi turime savo svajonę, savo įsivaizduojamą nirvaną.
Vietą, kurioje norime atsidurti,
kurioje pagaliau jaustumės pasiekę
sėkmę, laimę ir ramybę.
Man tokia vieta buvo Vestmonto gyvenvietė
su namais už septynis–aštuonis milijonus, gražiomis pievelėmis, prabangiais klubais.
Bet man ėmė kilti įtarimas,
kad mano svajonės buvo tokios kvailos,
kaip ir aš pats.
Sveikas, Kupai!
Ąžuolyno užmiesčio klubas
už šimtą gabalų per metus suteikia privilegiją
40 proc. didesne nei rinkos kaina
nusipirkti jų siūlomų salotų, sumuštinių, kavos ar kokteilių.
Bet jei nestoji į klubą,
niekas nenori turėt su tavim reikalų.
Tai yra ilgametė socialinės prievartos ekonomika,
bet ir šios tiesos žinojimas nesutrukdė man atsistoti į eilę
su visais kitais avigalviais.
Labai gerai.
Neduodi man atsipūsti.
Kodėl ji žaidžia su Niku?
Nes tu vėluoji.
Gerai.
Tenisas – mano arkliukas.
Galėtum pasakyti, kad jis to nedarytų?
Niekas šito neplanavo, Kupai.
Niekada negali nuspėti, kada pasirodysi, o turnyras jau rytoj.
Jai puikiai sekasi.
Jai reikia surinkti 9 reitingo taškus, kad Prinstonas bent pažiūrėtų į ją.
Maniau, kad ji turi 9 taškus.
Ne, tik 8,7.
Ji turi laimėti du mačus iš eilės
prieš keturių ar penkių žvaigždučių naujokus šiame turnyre.
Na, ir kuo čia krepšininkas gali padėti?
Jis atėjo laiku.
Tu teisi.
Jau eisiu.
Kupai, nepyk, tik norėjau jai padėti.
Taip. Jei sužinosiu, kad reikia išdulkinti kieno nors žmoną,
būtinai tau pranešiu.
Gerai, padirbėkim prie tinklo.
Treneris sako neskubėti grįžti prie tinklo.
Na, jis teisus, bet…
ne visada.
Turnyras jau rytoj. Dabar ne laikas.
Tai esminiai teniso principai. Nagi, tuojau parodysiu.
Mušk. Mušk stipriau.
Viskas gerai?
Šaunuolė. Puikus smūgis.
Tu trenkei mano vaikinui į kiaušus.
Taip, na, vis viena buvo verta.
Sveika, Tore.
- Sveika, Čelse. - Sėkmės rytoj.
Ir tau. Bjaurybė.
- Maniau, kad esat draugės. - Taip, esam, bet tėra viena vieta
būsimam fuksui teniso komandoje.
Na, pažvelk iš gerosios pusės. Gal ji nepateks į Prinstoną.
Gal aš nepateksiu.
Nekalbėk nesąmonių.
Nagi, prie galinės linijos.
Pirmyn.
Judviem su Niku puikiai sekasi.
Nesiskundžiu.
Dar tik pradžia.
Pradžia? Galima sakyt, jis gyvena su tavim.
Ką? Ne, nieko panašaus.
Vis jo prašau, kad važiuotų namo.
Man patinka miegoti vienai.
Siųsk jį pas mane. Laikysiu jį garaže kaip žoliapjovę
ir įsijungsiu, kai kils noras.
Kaip turėčiau tai suprast?
- Mes su Mege užsirašėm į jo klubą. - Taip.
- Puikios treniruotės. - Labai gerai.
Man labiau patinka klubas „Equinox“.
Taip yra todėl, kad Mel reikia erdvės…
- Nesvarbu. - …ar ne?
- Velnias. Panos. - Kas?
Atėjo Polas.
O Dieve. Ten ta padavėja?
Taip, visu gražumu.
Pilna to žodžio prasme.
Negaliu patikėt, kad jis ją čia atsivedė.
Turėtų būti tai draudžianti taisyklė.
Dėjau ant jos.
Teisingai.
Jai kiek? 16, 17 metų?
Dvidešimt ketveri.
- Vardu Mistė. - Dieve.
Pamaniau, gal kokia Savana, bet Mistė jai labiau tinka.
Taip.
Na, juk esat buvusios jo restoranuose.
Visos jo padavėjos panašios į tą.
Kas?
Aš ne apie tave, žinoma.
Nieko tokio.
Jis išsirinko mane prieš 15 metų, tada ir aš nešiojau tokius bikinius.
Nepradėk, Sem. Esi karšta pupytė.
Kai tik būsi pasiruošusi,
būtinai surasim tau tinkamą viengungį.
Taip.
Taip, Sem. Nebežinosi, kurį pimpalą rinktis.
Gerai.
Ką tu gali išmanyt apie pimpalus?
Ačiū, panos, tegul ji jį turisi.
O tu gali turėt jo pinigus.
Labai teisingai!
Vėlyvieji savaitgalio pusryčiai klube su puikiu maistu,
gera kompanija ir begalinio vartotojiškumo demonstravimu.
Nėra taip, kad anksčiau to nepastebėjau, bet dabar į viską žiūrėjau kitomis akimis.
Sveiki, bičiuliai, kaip sekas?
Sveikas, Kupai. Prisijungsi?
Nežinau. Gal kas matėt Hanterį?
- Nematėt? - Jis kažkur čia.
Džeikai, labas.
- Labas. - Velnias.
Sveikutis, Džeikai. Kaip sekas, bičiuli?
Pone Kuperi.
Nepyk dėl to, kas nutiko anądien.
Tiesiog šito nesitikėjau.
Taip. Aš irgi.
Tai jau tikrai.
Na, tikiuosi, nepadariau…
ilgalaikės žalos.
Ir labai tikiuosi, kad nelaikai ant manęs pykčio.
- Ne, jokio pykčio. - Puiku.
Labai gerai. Eikš, sėskis, užkąsk.
Taip, Džeikai, eikš… Gal norėtum…
- Gerai aš čia? - Labiau patiktų, jei būtum nuoširdus…
Na, man labiau patiktų, kad jis nenusimautų kelnių.
Supratai? Nagi.
Gerai. Jei pamatysit Hanterį, pasakykit, kad jo ieškau.
Ačiū.
- Sveikutė. - Labas.
- Kaip sekas? - Na, vis dar ant tavęs pykstu.
Žinau, bet, jei atvirai, neprisimenu dėl ko.
- Eik velniop, Kupai. - Juokauju.
Juokauju. Nepyk.
Sem, nagi.
Atleisk dėl ano vakaro, buvau susimąstęs.
Na, šiaip jau pykčiau ant tavęs ilgiau,
bet Polas atsivedė tą sumautą padavėją, todėl jaučiuosi pažeidžiama,
ir tai mane labai nervina, todėl atleidžiu tau.
Matei, kaip ji apsirengus?
Žinai, nepastebėjau.
Todėl, kad ji beveik neapsirengus.
Esmė ta, kad dabar pat noriu pasijust seksualia,
todėl suteiksiu tau progą.
- Na, tu tikrai nenusivilsi. - Labai tikiuosi.
- Sveikos, mergaitės. - Sveiki, bičiuliai.
Kaip sekas?
Sveikutės, ponios.
- Sveiki. - Bredai, Džulse, kaip sekas?
Sveikas, Kupai. Kas naujesnio ir įdomesnio?
O Dieve, viskas po senovei. Kaip reikalai banke?
Kyla pykčių dėl palūkanų normų šuolio.
- Bet kaip nors išsikapstysim. - Prašau, žmonės, nekalbam apie darbą.
Čelsija, mačiau, kaip žaidi.
Atrodai labai stipri.
Ačiū, pone Kuperi.
Mačiau, Nikas žaidė su Tore.
Pasitelkei sunkiąją artileriją?
Kupas yra sunkioji artilerija, branguti.
Jis žaidė už Prinstoną.
Aš žinojau?
Tai buvo prieš šimtą metų.
Na, pranašauju, kad mūsų dukros vėl pateks į finalą, kaip pernai.
- Ką pasakysi? - Teisingas sprendimas.
Labas. Kaip sekas?
Sveiki.
Gražaus savaitgalio visiems.
- Sveika, brangute. Kaip baseinas? - Man patiko.
Kalbant apie teisingą sprendimą,
man teko gerokai pasistengti dėl to darbo pokalbio „Trijuose jankiuose“.
Liaukis, tai buvo šūdinas darbas.
Bet tas šūdinas darbas galėjo būti tavo.
Klausyk, tu esi atstumtasis, drauge mano.
Ir kad grįžtum ten, kur buvai,
turi bent koją įsprausti tarp durų.
Aš tau atidariau suknistas duris.
Nesiruošiu dainuoti už lėkštę sriubos, Barni.
Pažiūrėsim, kaip dainuosi po pusmečio.
Tau terūpi tavo penki proc.
Tu velniškai teisus, neskaitant tų 40 000 už sąskaitas, kuriuos man skolingas.
- Tik pasakiau. - Taip, na, o aš sakau, kad…
- Jau eisiu. - Ką tik prisėdai.
Žinau. Bet turiu eiti.
- Sveikas, tėti. - Sveikas.
Tu apsinešęs?
Ne.
- Vos vos. - Hanteri.
Viskas gerai, sutraukiau tik vieną suktinę.
Baik tuos žaidimus.
Tu per jaunas tam šūdui.
Žadėjai nupirkti man būgnus.
Ilga istorija. Jie mano namuose.
Galiu juos pasiimti?
Galime važiuot mamos mašina.
Gal ir nebloga mintis.
Žinai, ką? Pirma turiu padaryt vieną darbelį,
o tada važiuosim būgnų.
Sutarta.
Gerai, eik ir apsikeisk mašinomis.
O pats negali?
Ji pasius, jei pamanys, kad esu apsinešęs.
Na, jei bijai vilko, neik į mišką.
Pirmyn. Nagi.
- Kaip sekės? - Geriau nei tikėjausi.
Tikrai? Gaudyk. Tau prireiks.
NIKO STANGRIŲ UŽPAKALIUKŲ TRENIRUOTĖS
Kas čia, po galais?
Nebuvai matęs Subinmobilio?
Niko mašina.
Jis labai ja didžiuojasi.
Kurgi ne.
- Ačiū. - Nėr už ką.
- Paimk ją. - Gerai.
Atsiprašau.
Sveiki. Užeikit.
Turime naują kavos aparatą.
Pavaišinsiu visus kava.
Tave išvarė?
- Mama. - Niekas manęs neišvarė.
Tik paklausiau.
Tam namui reikia remonto, dabar ieškome jai geresnio.
- Kodėl ji negali pagyventi pas tave? - Ačiū labai, mama.
Tik sakau, čia tau ne koks prašmatnus viešbutis.
Kodėl norėtum gyventi pas mus?
Neturiu laisvo miegamojo.
Vis pamirštu, kad nebegyveni didžiajame name.
Klausyk, jei tau nepatinka, aš galiu…
Ne, viskas gerai.
Tik sakau.
Ką tiksliai tu sakai?
Tik sakau, kad norėčiau žinoti, kaip jūs abu sugebėjot
- šitaip susimauti gyvenimą, tik tiek. - Jėzau. Velnias.
Kam kavos be kofeino?
- Man. - Mes neturim kavos be kofeino, Ronai.
- Sidabrinės kapsulės yra be kofeino. - Ne, mėlynos, bet jos baigėsi.
Gal vis dėlto išgersi?
Pats laikas man sustiprinti savo nerimą.
Nunešiu į viršų tavo daiktus.
Endi, tavo kava.
Gerai, tėti, išgersiu vėliau.
Sutikau Briusą su šeima prekybos centre.
Jis turi du žavius vaikučius su nuostabios spalvos oda.
Jie šviesesni už Briusą, turbūt dėl jo žmonos.
Smagu, mama.
Beje, nepaisant nieko, jis labai apsidžiaugė mane pamatęs.
Tiesiog negalėjau nepagalvoti, kas būtų buvę,
jei tada būtum už jo ištekėjusi.
Vis dar būčiau ta pati aš.
- Tu ruošeisi ištekėti? - Tai ilga istorija.
Ji pabėgo iš savo pačios vestuvių.
- Mane ištiko psichozė. - Žinau.
Aš tavęs nekaltinu. Tik sakau.
Pasikeitė planas.
- Mes išvažiuojam. - Gerai.
Pala, kas atsitiko?
Kur jūs susiruošėt?
Negalėjot sutvarkyt jos kambario? Pakloti lovos?
Aš ruošiausi.
Aišku.
Pirmyn, nagi.
Myliu tave, mama.
Myliu tave, tėti.
Nagi.
Čionai.
Niekas negėrė kavos.
Močiutė užknisa.
Nė nesakyk, bičiuli.
Gali gyventi mano kambaryje, Ali.
Tu labai mielas, mažuti, bet nenoriu brautis į tavo erdvę.
Nieko tokio.
Vis viena mažai ten būnu.
Velnias.
Nestovėk tarpduryje, tai šiurpina.
Atsiprašau.
Štai, paskutiniai tavo daiktai.
Puiku. Ačiū.
Klausyk, apgailestauju, kad teko tave iškraustyti.
Liaukis. Viskas bus gerai.
Man tik reikia laiko, kad vėl atsistočiau ant kojų,
o tada surasim tau naujus namus, gerai?
Endi, tu amžinai manim rūpiniesi.
Gal ir susimovei savo gyvenimą,
bet kaip brolis esi geresnis už vidutinį.
Nežinau, kaip gyvenčiau, jei ne tu.
Dieve.
SAMANTA LEVIT PRIEDAS: 1 NUOTRAUKA
Turiu reikalų.
Pabūsi kurį laiką viena?
Man nereikia auklės.
- Eik. Gyvenk savo gyvenimą. - Gerai.
Apsitvarkyk. Susidėliok daiktus. Nagi.
Prieš kiek daugiau nei 80 metų Heršelis Levitas pabėgo nuo Hitlerio
ir emigravo į Jungtines Valstijas,
čia susitaupė pinigų ir įsigijo mažą užkandinę
šiaurinėje Niujorko dalyje, visai netoli automagistralės.
Kai nuo prediabeto kenčiantis jo anūkas Polas, Samantos vyras,
perėmė šeimos verslą,
jame puikavosi jau devynios užkandinės ir keli elitiniai restoranėliai.
O dabar Heršelio imperija,
kone šimtmetį maitinusi jo šeimą,
pateks į Niujorko valstijos skyrybų įstatymų girnas,
ir tik todėl, kad Polas nesutramdė savo pimpio kelnėse.
Sveikas.
Nesupratau. Kas ten, po galais?
Tai Niko mašina.
Taip. Labai skoninga, sakyčiau.
Kodėl atvažiavai Niko mašina?
Na, susikeičiau mašinomis,
nes reikėjo pervežti Hanterio būgnus.
Nespėjau atsikeisti. Buvo…
Buvo sunki diena.
Nori, kad įvaryčiau į garažą?
Ne, man kilo geresnė mintis.
Palauk. Paliesk mano užpakalį.
Taip. Nagi. O Dieve.
Taip.
Taip. Velnias. Dieve mano.
Palauk. Bliamba.
Bliamba!
Nikui patiks naujas mašinos kvapas.
Šiandien greitai dingai iš klubo.
Taip. Turėjau šeimyninių reikalų.
- Aišku, viskas gerai? - Taip.
Tai… Žinoma. Viskas gerai.
Žinai, man jau nusibodo tas klubas.
Vienintelis geras dalykas yra sutikti tave,
bet tenka apsimesti, kad tarp mūsų nieko nėra.
Taip. Na, nežinau, ar ištverčiau
atsidūręs dar viename klubo apkalbų epicentre.
O Dieve. Tavo istorija – jau seniena.
Dabar mano istorija yra viršūnėje.
Žinai, jo mergina šiandien bandė su manim pasikalbėti
apie Henrio nerimą.
Ir kaip jums sekėsi?
Ne taip gerai, kaip ji tikėjosi.
Jei atvirai, nežinau, ar nekęsti jos, ar gailėti.
Na, jo gali nekęsti. Jos gailėti.
O dulkintis su tavim.
Būtent.
Dieve, dabar nervinuos, kad Henriui nerimo sutrikimas.
- Ji sujaukė tau mintis? - Taip.
Žinau. Tai užknisa.
Važiuosi namo?
Na, gal liksiu nakčiai.
Dingsiu anksti ryte, kol vaikai dar miegos.
Puiki mintis.
Galėsim pasiklausyt tinklalaidės.
Ji tikrai nebloga.
Apie tai, kaip susitvarkyti namus.
- Ir… - Aišku.
…kaip atskirti puodus nuo dangčių.
Aišku. Labai išmintinga.
Taip, ir tada
turi atskirą kambarį lagaminams.
Turi kambarį lagaminams.
Labai patogu.
Ne? Gerai.
Kaip šiandien sekėsi su tėčiu?
Normaliai.
Nuveikėt ką nors smagaus?
Nieko tokio, jei tau su juo smagu.
Tai manęs neįskaudins. Pažadu.
Žinau.
Ir normalu, jei jo ilgiesi.
Jei atvirai, nematau didelio skirtumo.
Koks tikslas?
Norėjau sysių.
Suprantu.
Apkamšysi mane?
Žinoma, mažiau.
Kur eiti?
- Čia. - Gerai, šok į lovytę.
Štai taip.
Tuojau apkamšysiu. Štai taip.
Gerai, saldžių sapnų.
Noriu drakoniuko.
- Kur jis? - Ant komodos.
Taip, matau.
Šitas? Taip.
Gerai, mažiau, štai tavo drakoniukas.
Gali pabūti, kol užmigsiu?
Žinoma, mažiau, žinoma.
Pasėdėsiu čia, gerai?
Pabūsiu šalia, galėsim net kartu užmigti.
Gerai.
Štai taip, mažiau.
Tokiomis akimirkomis,
kai sėdi ant grindų svetimuose namuose
vidury nakties ir apkamšai svetimą vaiką,
staiga supranti, kaip gali nutolti nuo savo gyvenimo,
nors ir tebegyveni čia.
Sveika.
Labas rytas.
Man sunku buvo susigaudyti tavo virtuvėje,
tad nuėjau į parduotuvę ir nupirkau viską, ką mėgome vaikystėje.
O pieno nupirkai?
Eina šikt.
Juokauju. Aš turiu pieno. Lyg ir.
Šiknius.
Taigi, Sem Levit.
Taip.
Na, dabar, kai pasakei, viskas kaip ir logiška.
Abu esat gražūs ir neseniai išsiskyrę.
O daugiau išsiskyrusių nėra.
Tad arba Sem Levit, arba, supranti, svetimavimas.
Jau pradedu gailėtis, kad tau pasakiau.
Suprask mane teisingai.
Sem – karšta moteris.
Kiek pamenu.
Galėjo būti ir blogiau.
- Ar ne? - Viskas gerai.
Kas?
Na, jie vakarieniaudavo pas mus.
Mes eidavom pas juos.
Nikas su Aive irgi. Dabar Nikas gyvena su Mel,
aš miegu su Sem, dar tas darbas.
Toks jausmas, kad kažkas sujaukė visą pasaulį,
o aš pamečiau kryptį.
Sveikas atvykęs į mano gyvenimą.
Aš viską sutvarkysiu, beje.
- Tikrai? - Turbūt ne.
NIKAS BRANDESAS SVEIKA, BRANGIOJI. KUR TU?
PARDUOTUVĖJE. SUSIVĖLINAU. SUSITIKSIM KLUBE, KUR ŽAIS TORĖ
Kiek tau metų, Toni?
Ką tik stuktelėjo 41-eri.
Keturiasdešimt vieneri.
Nuostabus amžius. Puikiai jį pamenu.
Baigiasi visos nesąmonės, kurias kreti iki keturiasdešimties,
imi jaustis kaip tikras suaugęs žmogus.
Bet su amžiumi supranti, kad nėra jokių suaugusiųjų, bliamba.
Ir neturi jokio supratimo, ką tu darai, bliamba.
Staiga žiūri, kad sėdi prie baro ir geri.
Apie tai galiu tik pasvajoti.
Viskas gerai?
Taip.
Nekreipk į mane dėmesio.
Žinai,
visad galvojau, kad esu vyresnis už tave.
Tu nemoki meluoti.
Nori dar vieną?
Noriu, bet negersiu.
Ačiū, jaunuoli.
Gražios dienos.
Bredo ir Džulės Sperlingų nebuvo namie.
Taip!
Aš tai žinojau, nes tiksliai žinojau, kur jie.
Žinojau tai, nes ir aš ten turėjau būti.
Užribis, 30:40.
Lygiosios.
Yra kas?
Džulsė dirbo stambaus Japonijos banko susiliejimų skyriuje
ir lengvai galėjo įveikti bet kurį vyrą ir derybose, ir prie taurės.
Jos vyras Bredas – aristokratas iš Naujosios Anglijos,
kurio giminės protėviai atplaukė čia laivu „Mayflower“.
Kiek žinojau,
Bredas tik žaidė golfą ir skaitė knygas apie karą.
Kas to nenorėtų?
Jų dukra Čelsija – ganėtinai gera mergaitė,
kuriai, labai tikėjausi, mano dukra spardė užpakalį
teniso aikštyne būtent tą minutę.
Rišaro Milės „Felipės Masos“ modelio automatinis laikrodis su laikmačiu,
firminiu rausvojo aukso ir titano korpusu
ir atgaline laikmačio funkcija, kurio kaina prasideda nuo 225 000 dol.
Jau seniai nemačiau jo ant Bredo rankos,
o tai reiškė, kad jis neturėtų jo pasigesti.
Gal jis apskritai pamiršo, kad jį turi.
Užribis! Pergalė.
Torė Kuper patenka į finalą.
KLAUSIMŲ IR ATSAKYMŲ TARNYBA
Regis, Džulsė ir Bredas nieko nepalieka savieigai.
Jie nusipirko kito mėnesio įvertinimo testus su teisingais atsakymais.
Po trisdešimt.
Atleiskit, atsiprašau, žmonės.
Atsiprašau.
Atleiskit. Atsiprašau, žmonės.
Rimtai?
Gerai, žinau, atsiprašau.
Negi tai, kuo buvai užsiėmęs, buvo svarbiau už tai?
- Tu praleidai du mačus. - Turėjau svarbių reikalų, aišku?
Žiūrėk, regis, jai neblogai sekasi.
Gal juokauji? Ji čia karaliauja.
Kai paprašiau ateiti čia dėl dukters,
turėjau galvoje, kad ateitum laiku.
Tampi savo paties karikatūra.
Jau atsiprašiau.
Ne manęs reikia atsiprašyti.
- Gerai, gal jau galime baigti? - Gerai.
- Keturiasdešimt, 30. - Šaunuolė mergaitė.
- Užribis! Lygiosios. - Taip.
Šaunuolė, Čelse.
Mane apėmė keistas jausmas būti šalia tų,
kurių namuose ką tik buvau, apieškojau jų daiktus
ir pavogiau 225 000 dol. vertės laikrodį, o jie nieko nenutuokia.
Torės pranašumas…
Turiu pripažinti, man tai patiko.
Taip.
Pergalė.
Šaunuolė mano!
Taip!
Tu skubėjai grįžti prie tinklo.
Taip, esminiai teniso principai.
Eikš pas mane.
Aš negalvojau, kad smulkios vagystės
išspręs mano problemas.
Bet Lu davė man 65 gabalus be jokių papildomų klausimų.
O mano dabartinėje situacijoje
būtų sunku ginčytis dėl tokios neapmokestinamos investicijų grąžos.
Labas. Rokas, taip?
Lu yra?
Taip, pas tave čia atėjo.
Ne, baltaodis su dailiai sušukuotais plaukais.
Gerai.
Derybininkas.
Malonu vėl tave matyti.
Rišaras Milė.
Labai prašmatnus.
Žmona verčia ir šitą parduoti?
- Aš išsiskyręs. - Negali būti.
Bandysiu spėti. Šito dokumentus irgi pametei, taip?
Eik namo, derybininke.
- Ką? - Be dokumentų nieko nebus.
Jei neklystu, sakei, kad gali juos prastumti.
O dabar sakau
- tau liautis, kol nevėlu. - …pardavei man…
- Nesuprantu. - …sakydamas, kad tau reikia pinigų.
- Tavo problema. - Atiduok žiedą.
- Žiedo negausi. - Atiduok žiedą!
- Grąžink tą sumautą žiedą! - Jau seniai turėjau tai padaryti.
- Varyk iš čia. - Grąžink tą sumautą žiedą, Rokai!
Tai mano mamos žiedas!
Švaistysiesi čia peiliu, bliamba?
Jėzau.
Šūdo gabalas. Esi tikras šūdo gabalas, Doni.
- Nagi! - Dėjau ant tavęs ir tavo sumautos mamos.
- Gana, Doni. - Tenoriu atsiimti sumautą žiedą, Lu.
„Tenoriu atsiimti sumautą žiedą, Lu.“
- Apsišik, Rokai. - Jam trūksta 200 dol.
Nagi, Rokai. Žmogau, tai mano mamos žiedas, bliamba.
Ką tu nori apgauti?
Nuleisk tą prakeiktą peilį ir nešdinkis iš mano parduotuvės.
Arba išeini.
Arba artimiausią pusmetį gailėsiesi, kad to nepadarei.
Gerai, Lu. Klausyk, aš… Velniop. Atleisk, Lu. Gerai? Nepyk.
- Tai mano mamos žiedas. - Pasakyk, kad daugiau čia nesirodysi.
Liaukis, Lu.
Pasakyk, Doni.
Manęs čia daugiau nebus.
Dar kartą įkelsi čia koją,
įtaisysiu tau skylę, supratai?
Taip.
Tu apgailėtinas, Doni.
Tu dar čia?
Klausyk, atsidūriau situacijoje be išeities.
Ne, nieko panašaus.
Tu tik taip galvoji.
Negaliu tau padėti.
Klausyk, sakyk savo kainą.
Paprašyt Roko, kad tave palydėtų?
Šūdas!
Čia Lu.
Siunčiu mašinos numerius.
Sužinok apie jį viską, ką gali.
Išvertė Laima Banionienė