Herregud.
Jösses.
Okej.
Fan.
Helvete.
AMMONIAK
Okej.
Fan. Fan.
Jag vet vad ni tänker: Poolen är en metafor.
Men den var också jävligt verklig och jävligt kall.
Jag var inte en som brukar syssla med själviakttagelse.
Tills helt nyligen, förstås.
Jag var inte en som vaknar på golvet
i nån annans hus, indränkt i en död människas blod
och sen faller i poolen, men så är det.
Och just då
kunde jag inte undgå att
få en kort glimt i ögonvrån
av den soppa som var mitt liv,
och undra hur allt kunde gå fel så fort.
Så här gick det till…
Lloyd, kom igen.
4 MÅNADER TIDIGARE
- Shots. - En omgång till?
Ja, bartendern.
- Vilken sort? - Vi tar rom.
Vad dricker hon? Vi tar det. Det ser gott ut.
Du verkar trevlig. Får jag bjuda på nåt?
Stor befordran!
Stor jävla befordran. Hur mycket fick du?
Hur mycket fick du?
Macallan 25. Bartendern tipsade mig.
Dyr sort. Hoppas jag är värd det.
Oroa dig inte. Du bjuder.
Liv Cross.
- Andrew Cooper. - Jag vet.
Jag jobbar med Mike Shepherd.
Förlåt. Jag kände inte igen dig.
Ingen fara. Vi får sällan gå upp över sjunde våningen.
Patrick Batemans fans där borta började bli högljudda.
Det kunde vara bra om jag verkar upptagen.
Jag hjälper gärna.
Ett tag verkade det som om du tänkte komma till mig,
men jag blev otålig.
Tja, jag är nybliven singel för första gången på länge,
så jag är knappast tilldragande.
Att säga så är tilldragande.
- Rätt tunt. Du förstår? - Var du gift?
Ja, i 18 år.
- Så du är… - För gammal för dig.
Jag ser inte ålder på det sättet.
- För att du är, vadå, 27? - Tjugoåtta.
- Och det är tilldragande. - Kanske.
Eller så har du varit fast i konventioner kring äktenskap
- och barn… - Två.
…så länge, bland andra gifta människor med barn,
att du inte tänkt på att en del av befolkningen
gör andra val och har andra mål.
Vad är dina mål?
En kärlek som varar,
hett, sunt sex,
ekonomisk trygghet,
sinnesfrid, harmoni.
- Det är nog allas mål. - Hur många av dem har du nått?
Jag menar bara att du borde ompröva reglerna lite grann.
Jag kunde vara din far.
Jag har redan en. Milt.
Bra karl, rätt mycket äldre än du.
- Det känns som nåt positivt. - Då behöver du gå ut oftare.
Jag är ute just nu.
Nej, det är du inte. Inte riktigt. Inte än.
Ursäkta, pratar du med alla så här?
- Du frågade inte om jag varit gift. - Har du det?
Ja. I två år.
- Då var du för ung. - Ja.
Han gillade feta luder, visade det sig.
Smaken är ju olika.
Det ironiska är att jag var en fetknopp som tonåring,
men långt innan han mötte mig.
Men när jag råkade se hans visningshistoria
undrade jag om han på nåt sätt anade den feta flickan i mig när vi möttes,
vilket drog honom till mig.
Tro mig, det var inte det som drog honom till dig.
Nu är du tilldragande.
Alltså,
jag fattar att de flesta män i din ålder är idioter.
Som typerna där borta,
som skrålar och skryter.
Narcissistiska omogna män som är under din nivå,
både intellektuellt och i sängen.
Så i jämförelse framstår väl en man i min ålder som det perfekta motgiftet?
Jag är eftertänksam, klok, mer av en man,
vad fan nu det betyder idag.
- Men du är 27? - Tjugoåtta.
Tjugoåtta, alltså 20 år yngre än jag.
Och det funkar just nu, eller hur?
Jag har pengar, du har frihet,
vi kan resa i världen och lära oss saker av varandra.
- Intellektuellt och i sängen. - Just det.
Du finner mig intressant,
för jag har två decennier mer av historier än du,
och jag finner dig intressant för du lever i nuet
med ett slags djärv omedelbarhet som jag miste för länge sen.
Så vi lär kunna underhålla varandra.
Och det funkar ett tag, okej?
Hoppa fram tio år. Du är 38 och jag är 58.
Då kan det börja kärva till sig.
Du kan vilja ha barn, jag har redan barn.
Du börjar tänka: "Har jag gått miste om
en av livets största upplevelser?"
- Du är fortfarande urtjusig… - Är jag det nu?
Jag börjar bli gammal.
Du kommer säkert att åldras väl.
Du säger så, för det börjar redan hända.
Poängen är att det blir mindre sex och mer vin,
och det kanske funkar ett tag till.
Vet du att du pratar mycket?
Tja, jag miste min inre monolog och min fru ungefär samtidigt.
Hursomhelst, hoppa fram tio år till.
- Måste vi? - Då är jag 68 år.
Oavsett hur väl jag håller mig i trim
kommer prostatan att göra sig påmind, jag blir tunnhårig
och du kommer att börja undra
hur ditt liv kommer att vara när jag är död.
Och varje gång du går hemifrån
lär jag undra vilken ung hingst du ligger med.
Verkligen? Är du så osäker?
Inte än, men jag lär bli det.
- Men karaktär, då? - Din eller min?
- Är det säkert att jag vore otrogen? - Nej, men jag skulle oroa mig.
Du har både självförtroende och dålig självkänsla.
Så jag är en svartsjuk gammal skit
och du är en rastlös kvinna i sin bästa ålder sexuellt,
och vi plågas båda av en gnagande rädsla
att de sista åren av våra liv, de svåraste åren,
kommer att genomlevas i total ensamhet.
Wow.
Wow, alltså. När kom du på allt det där?
Under de tio sekunder det tog dig att gå därifrån och hit.
Jag kunde sitta här och motbevisa allt du sagt,
men ärligt talat vill jag bara ha sex.
Hur många problem har du med det?
Inga som jag kommer på.
Då kör vi!
3 MÅNADER SENARE
Så går det alltså…
Man får jobb direkt efter college på en toppfirma.
Man är bara en liten kugge,
men man har chans att avancera.
Man skaffar en sunkig våning som man knappt har råd med,
för man vet att pengarna kommer.
Man gifter sig, bara för att, ni vet…
Hon flyttar in i den sunkiga våningen.
Man är pank, men nu är man två.
Man hjälps åt och det känns bra.
Och förresten, ingen kunde ge en sex som hon gjorde i den sunkiga våningen.
Inklusive hon.
Så man jobbar som djur och klättrar sakta uppåt.
De svåraste, lättaste pengar du tjänat.
Det är inte precis konservmat och hagelbössor.
Hallå. Oj, visst ja.
Och just när allt börjar kännas bra,
när allt är på topp, får ni ert första barn.
Andas.
Man köper ett hus med 30 % insats och 4,5 % ränta i 30 år.
Och man är pank igen.
- Mm. - Så man jobbar hårdare, längre dagar.
- Man börjar tjäna grova pengar… - Toppen.
…vilket bara gör en medveten om att man kunde tjäna
ännu mer pengar.
Barn nummer två.
Hus nummer två.
Pank igen.
Men pank på ett annat sätt.
Man är lyxbelånad, vilket är ett annat sätt
att säga att man har nåt att skryta med.
Huset, bilarna, prylarna.
Vid det laget har man mist
alla naiva planer man kanske hade en gång,
eller det som var viktigt för en när man började.
Det går för fort för att man ska ställa sig viktiga frågor som:
"När räcker det?"
Och: "Vad är poängen med allt detta?"
Hus nummer tre.
Så en dag, cirka fem år efter att man köpt huset,
inser man att man har kommit fram
till den helgade platå där man äntligen
faktiskt har råd med sin livsstil.
Och på denna höjdpunkt där man tycks ha besegrat livet
och alla dess otroligt komplexa utmaningar,
det är vanligen då man finner sin fru sen 18 år i sängen…
Oj, jäklar.
…med en av ens bästa vänner.
Hus nummer fyra.
Man hyr.
Det är litet, men bara lugn, det är även deprimerande.
Varför har vi kvar aktier i Pac-Pro?
Vi har sålt de flesta.
- De flesta? Sa han det? - De kommer igen.
Jag har ju sagt att vi tjänar grova pengar överlag,
och vi behöver inte ta en smäll på ny teknik.
Sälj alla aktier, idag.
Ska bli, chefen.
- Vad är det med honom? - Mig? Inget.
Han fick korgen.
- Är det en nyhet? - Jag älskar henne.
Inte alls.
Du älskar kärlek, bara.
- Jag vet inte vad jag ska göra. - Jag vet. Sälj alla Pac-Pro-aktier.
Tack.
- God morgon, Coop. - Jack.
Mina herrar.
Redo för squash idag?
Squash? Har Mary mejlat mig?
Nog jag som glömde. Har du grejerna?
Jadå.
- Bra. Kl 12:00? - Okej.
Utmärkt.
Kom igen. Sätt den.
Upplagt. Fan också.
Hur mår barnen?
Bara bra.
- Frun? - Ex-frun.
Ja, är hon fortfarande med den där idioten, basketspelaren?
Nick. Ja.
Han får nog sitt en dag. Karma.
På tal om det har jag dåliga nyheter.
Jösses, Jack, säg inte att cancern är tillbaka.
Va? Nej, då.
Min kvarvarande testikel är i gott skick. Som ny.
Nej, grejen är att du är avskedad, Coop.
Toppen.
Jag menar allvar. Jag måste avskeda dig.
Va?
Den där flickan, Oliv… Vad heter hon?
- Olivia nånting. - Vänta lite. Flicka? Vilken flicka?
- Vad pratar du om? - Cross. Olivia Cross.
Oliv…
Liv Cross?
En chef som ligger med en medarbetare är…
Hon jobbade aldrig under mig.
Hon var i Shepherds grupp. Och…
Vi hade nog aldrig träffats förr.
Det spelar ingen roll. Vad som spelar roll är sexet.
För ni hade väl sex?
Ta mig!
Ja, men det var en helg för typ tre månader sen.
Det var helt ömsesidigt.
- Hon stötte på mig. - Det är oviktigt.
Du var en överordnad.
Jag säger ju att jag inte ens kände henne.
Men du visste att hon jobbade åt Shepherd?
Du förstår, Coop, hon anser sig förbigången till posten som vice VD.
Vice VD? Hon är 27 år gammal.
Nej, 28, och jag kom inte för att medla.
Du kan inte avskeda mig, Jack.
Vi har stränga regler mot sexuella relationer med kollegor, som du vet.
Men varför i helvete tog du mig hit för att avskeda mig?
Personalavdelningen måste hämta din dator på ditt kontor.
Proprietär information, du vet.
Det är mina klienter.
Tja, enligt överenskommelsen du skrev på
är de våra klienter i minst två år till.
Tänker du verkligen kasta mig under bussen?
Du vet drillen.
Mitt kapitalkonto?
Det är mina pengar. Aldrig.
- Du kan… - Du avskedas för otillbörlighet.
Allt jag äger finns i det kontot. Du skulle krossa mig.
Jag beklagar att det måste bli så här, men så är det.
Jag stämmer er.
Du får sex månadslöner om du avstår.
Dra åt helvete.
Tja…
Du får några dagar att bestämma dig.
Hunter!
Vad gör du här?
Jag slutade tidigt och tänkte hämta dig.
- Det är inte tisdag. - Jag vet.
Jag tänkte att vi kunde umgås lite.
- Kanske äta glass. - Har jag gjort nåt fel?
Jösses, Hunter, nej.
Kan inte en pappa få lite oplanerad tid med sin son?
Hur är det i skolan?
- Hur är det i skolan? - Bra.
Hur är privatläraren vi ordnade? Bra?
Hon är okej.
Har du nån flickvän?
- Nej. - Nån du gillar?
Nej.
Kan du tänka dig att svara mig nån gång
med mer än två stavelser?
Kanske.
- Kommer du in? - Ja, Tori är här. Jag vill säga hej.
- Hejsan. - Hej, mamma.
- Hur har dagen varit? - Okej.
Vad gör du här?
Jag… gick och åt glass med Hunter.
Det är inte tisdag.
Jag har förstått det.
- Är Tori här? - Hon är inte hemma än.
- Vad är det? - Vadå?
Den där blicken.
- Jag gav dig ingen blick. - Jo, blicken du ger
när du försöker att inte ge mig en blick.
Så vad är problemet?
Det blir lite jobbigt när du kommer på fel dag.
Jag bjöd honom på glass, för tusan.
Det förvirrar honom. Avgränsningar finns för ett skäl.
Avgränsningar? Som monogami?
Lägg av, Coop.
Det har snart gått två år. När ska du sluta dra det kortet?
Jag vet inte, hur lång är preskriberingstiden för äktenskapsbrott?
Troligen kortare än den tid du spelat sorgsen hanrej.
- Vem säger hanrej numera? - Vet du vad?
Om du hade nån självkännedom
skulle du inse att sånt inte sker i ett vakuum,
och kanske ta lite ansvar för din del.
Okej, ursäkta, men du ligger med Nick, sparkar ut mig ur huset,
jag tvingas betala för hela skiten,
men det är jag som är oansvarig?
Jag vägrar göra det här nu.
Jaha, det är inget kul ensam.
- Jo, du! - Vad är det?
Sa han att han behöver nytt trumset?
Ett nytt trumset? Vad är fel med det gamla?
Vet inte, det är gammalt och sunkigt.
Bandet han spelar med, som förresten är bra,
säger att han behöver byta.
Nick erbjöd sig att…
Nej… Nick behöver inte skaffa nytt trumset åt mitt barn.
- Jag menar bara, om du är upptagen… - Jag fixar det.
Vänta. Coop.
Jag tog Tori till en dermatolog.
- Hennes hy är fin. - Säg det till henne, då.
Hon vill ha en ny laserbehandling. Tre gånger, så är det klart,
1 500 dollar per gång.
De mejlar fakturan till dig.
Varje gång jag ser dig kostar det pengar.
Håll dig till tisdagar.
Hälsa Tori från pappa.
Jösses.
För fan. Skojar du?
Oj. Jävlar. Förlåt. Helt mitt fel.
Det stämmer.
- Här är mina uppgifter. - Tori?
Hej, pappa.
Jake, min pappa.
Pappa, det här är Jake.
Trevligt att träffas, sir.
Tråkigt att jag måste buckla till din bil för det.
Vänta, vem är du?
Jake Weston.
Jaha, det säger mig inget.
Han är min pojkvän.
- Ursäkta, hur gammal är du? - Jag är 20, sir.
Sluta säga "sir". Ingen går på det.
- Förlåt. - Jaha, du är tju…
Hon är 17. Känner du till delstatens lagar?
- Det är inte så, sir. - Pappa.
Okej. Jake, sa du?
Kalla mig sir igen och få ett pungslag.
Pappa, du är galen. Mamma, pappa är galen.
- Är det här okej för dig? - Gå in
- och ät nåt. - Du vet om det.
Är det okej?
- Beklagar det där med bilen. - Okej, stick nu, Jake.
- Vad är det med dig? - Och du då?
Vår dotter utsätts för sex med minderårig.
- Lägg av. - Vadå?
- Hon är kär i honom. - Hon är ett barn, han är 20.
Hur kan det vara okej?
- Raring. - Jösses.
Låt dem vara… Toppen, Nick är här.
- Hej. - Hej, Coop.
Han löser det.
Jag måste säga hej.
- Hej. - Hej.
Jaha… Okej.
Jag skulle just lägga några fina biffar på grillen.
Varför inte stanna och äta med oss?
Stanna och äta med er?
Varför inte stanna?
Antagligen för att blotta tanken
att gå ut i min trädgård
och äta biffar grillade på min grill för 5 000 dollar
av den som ligger med min fru skulle ge mig lust…
- Wow. - …att ta min svindyra stekkniv
och skära ut mitt eget hjärta.
Det är nog skälet till att jag inte stannar.
Så jag åker.
Alltså, jag fattar, Coop.
Jag förstår dig. Verkligen.
Jag försöker bara hitta en väg framåt, du vet?
För oss alla.
Försök med det, du.
Hälsa den lilla skiten att jag skickar räkning.
Akta tårna, raring.
Jag körde medan Haskell sov.
Efter ett tag blev jag sömnig själv.
ÖVRIGA UTTAG, AVGIFTER & KOSTNADER
DAGSRESULTAT
Snart är jag med Sue igen.
- Resan var över… - Helvete.
…och jag skulle snart få vila.
Jag tänkte på framtiden…
…som var lika ljus som en neonskylt.
Skönt att tänka på att Sue skulle lyckas.
Kanske jag också.
Förstår du att om jag åker dit
vill de veta var jag fick bilen.
- Jag blir åtalad för mord. - Om du är smart åker du inte dit.
Hej.
Vad har du för dig?
- Hej. - Hej.
Ja! Kom igen!
Samanthas make Paul blev förmögen på matställen.
- Han hade nio stycken, tjock midja… - Jösses.
…och led av svår impotens.
Ja! För fan! Ja!
Efter deras separation tog hon igen förlorad tid.
Jösses.
Du rev mig faktiskt.
Tja, då vet du att jag inte fejkade.
Allt okej?
Mm. Jadå.
Måste du gå?
Nej.
Hur så? Ville du det?
Nej, jag bara…
Du såg ut som om du hade nåt…
- …viktigt. - Nej.
Men okej.
- Vänta, vad hände nyss? - Vadå? Allt är perfekt.
Nej, om du har nåt du vill säga, så säg det bara.
Jag menar, du kom ju i mig för bara nån minut sen,
och nu vill du bli av med mig.
Sam, herregud.
Nej, det är okej. Jag ska gå.
Allvarligt, det är ju biologi.
Dopaminet sjunker efter orgasmens kick.
Jag tänkte att det var nåt problem med dina barn.
Nej, mina barn sover gott, men tack för omtanken.
Okej, jag… tror att vi missförstår varandra.
Du förstår mig inte. Hör på…
Nej, men det är lite avtändande om jag ska vara ärlig…
Det var ju du som ringde mig, visst?
Så jag bytte om till nåt sexigt och…
- Sam. Sam. - …fixade barnvakt och åkte.
Sam.
Förlåt mig.
Okej? Jag vill inte att du går.
Säg som det är.
Tror du nånsin att vi kan ha nåt mer än det här?
Snälla du, Sam.
Snälla du.
Vi hade träffats sporadiskt i ett och ett halvt år,
men jag hade ännu inte tagit steg två.
Du vet vad jag drog in borta på Bailey.
Jag drar hit hälften av kunderna,
och kombinerat med oljefamiljerna i Texas
kan jag dra in en halv miljard inom ett år. Det är vinn-vinn.
Du har inte legat med en kollega än.
Jack har ringt runt. Ingen får anställa dig.
Monty, jag fixade jobbet åt dig. Ge mig chansen.
Han ringer runt, som sagt.
Alltså, jag vet att Jack har ringt runt.
Skit i Jack. Han har inga vänner här.
Skönt att veta.
Jag kan inte trotsa Jack.
Inte så dåligt som det går för oss i år.
Jag har länge velat få hit dig.
- Tja… - Vad är din karenstid, 90 dagar?
En gång var våra roller ombytta, Monty.
- Jag vet. - Två år?
Fick du inte juristråd innan påskrift?
De betalade bra för det, vad kan jag säga?
Vill du ha mitt råd?
Inte direkt.
Du vet att jag inte kan anställa dig än.
Ta ledigt och låt skandalen lägga sig, för ingen vill anställa dig just nu.
Du borde kontakta en av de nya familjerna från Dubai.
De skiter i din karens och grejen med flickan.
Det var ingen "grej".
De skiter i det, var min poäng.
Coop, kom igen, var inte sån.
Förlåt att jag är sen.
Jag tog det vanliga.
Ska du gå på bjudningen hos Miller?
Jag är bjuden, varför inte?
Visst.
Om jag undviker varje tillställning för att Mel och Nick kan vara där,
- kan jag inte lämna huset. - Du, jag är i ditt lag.
- Det finns inga lag. - Skitsnack.
Okej, så vad är det?
Vadå?
Du kollar inte mobilen.
Du äter i lugn och ro. Nånting är det.
Jag kanske inte jobbar på ett tag.
Varför då?
Vet inte, kanske för att umgås med barnen, läsa en bok.
Så vi talar om några veckor,
- kanske en månad? - Just det.
Eller ett år.
Coop, det kommer en punkt i varje samtal
när man måste slopa kringsnacket och komma till saken.
Jag har mist jobbet.
- Vem knullade du? - Hörru.
- Varför tror du automatiskt att… - Nej, nej.
Du är varken fyllo eller rasist och presterar bra,
alltså återstår sex.
Jösses, Barney, kom igen.
Jag förstår inte varför Jack hängde ut mig så.
Det var på sin höjd olämpligt.
Jack såg chansen att sparka dig och behålla dina klienter.
- Var det så? - På sin höjd olämpligt.
Hon jobbade på en helt annan våning.
- Okänd. - Hittade du ingen annan?
- Ingen alls? - Hon stötte på mig.
- Det spelar ingen roll. - Det borde det.
Det borde spela roll.
Bailey kommer att förlika.
Va?
Stäm Bailey Russell. De förlikar.
Varför då?
För du är varken fyllo eller rasist och du presterade bra.
De vill inte ha en rättsprocess. Stäm dem.
Du är min affärsmanager, inte min advokat.
Och som sådan
är mitt bestämda råd att du anlitar en advokat.
Jag måste bara veta hur länge jag klarar mig på det jag har.
Dina besparingar?
Sex månader. Högst sju.
Det kan inte stämma.
Underhåll, två hus, bilar, privatskolor,
för att inte nämna din syster, och det är inte allt.
Jack lär göra upp.
Jack lär krossa mig. Jag har inte råd att utmana dem.
Du har inte råd att låta bli.
Jag trodde att jag hade mycket mer.
Det hade du. Sen gjorde du jätteförluster i fjol på teknikaktier.
Alla gjorde jätteförluster på det i fjol.
Alla skilde sig inte eller låg med medarbetare.
- Du borde gå till Monty. - Redan gjort. Lance också.
- Ingen tur? - Jag har två års karens.
Jag vet.
Coop, vad dricker du?
Glöm den där.
Jag har en 15-årig japansk whisky som du måste smaka.
Två.
L'chaim.
Smakar bra, va?
Ja.
Så…
…hur är singellivet?
Det har sina stunder.
Snack. Du måste leva rena playboylivet.
Berätta lite nyheter från fronten.
Jo, jag ansvarar för den där cancergalan i år igen,
och jag skrev upp två bord på dig, samma som i fjol.
Hur mycket kostar de?
Trettio tusen. Sextio för två.
Kom igen, du köpte två i fjol.
Tja, jag var inte skild i fjol, Peter.
Du har rätt. Förlåt mig.
Jag tänkte inte.
Jag borde inte ha satt dig i klämma så där.
Jag köper borden och stryker dig.
Låt det vara.
- Säkert? - Jadå. Det går bra.
Jag ville inte vara en skitstövel.
För en del är det väl medfött.
Skit ner dig.
Jo…
Det är okej, va?
Vi är ju vuxna människor.
- Visst. Helt okej. - Hyggligt.
Du lever farligt.
- 25, tack. - Ska bli.
Tack.
Trefaldig i NBA All Star Team. Vad ska man göra?
Ja.
Detsamma som han, bara mer.
Ska bli.
Lag Coop?
Och en till.
Så jag sa till Peter
att vi måste åka nånstans med barnen
medan de fortfarande vill ha med oss att göra,
för vad ska vi göra sen? Prata med varandra?
Vi har varit gifta för länge för det.
Så på lördag åker vi till Belize.
Jag hittade en villa med jättefin utsikt över kusten.
Barnen har en egen villa bredvid,
- så vi slipper trängas. - Kommer strax.
Men vi lär träffa dem, för det är vi som har kocken
och matrummet, så när de blir hungriga…
…alltså, Turtle Inn vet inte vad som väntar.
Hur är det, Coop? Okej?
Jag mår bra, Mel. Och du?
Jadå.
Alltså, ni två, får jag bara säga,
fint att er skilsmässa var så vänskaplig.
Diane.
Nej, jag menar bara… Ni vet.
När Mike och Gayle skilde sig var det rena kriget här.
Minns ni?
De kan inte vara i samma rum.
Inte ens i samma stad.
Visst?
Sam, tror du att du och Paul kan skiljas vänskapligt?
Inte en chans,
men tack för att du frågar inför alla här.
Jag bara… beundrar hur ni har skött det så fint.
Raring, när vi skiljer oss, borde vi göra likadant.
Inget mer åt dig.
Jag bara…
Det är fint…
…att vi alla är så upplysta.
- Du ser? - Ni vet?
Jag menar, Mel och Nick hade en affär som krossade vårt äktenskap,
och tiden får utvisa hur störda våra barn kommer att bli,
men ni är så hyggliga och stöttande.
Om jag hade vetat…
Jag ska gå och pissa.
Ojsan.
Vi vet inte hur hon mördades. Jag tror att vapnet…
Hon dödades med en ljusstake.
En ljusstake? Är du säker?
En tung, av silver.
- Hur vet du det? - Mikroskop.
Här. Bara…
Vill nån av er byta bil ett tag?
Ja, för fan.
ÖMTÅLIGT
- Fan! - Jösses.
- Pappa! - Vad i… Men för fan.
Helt jävla otroligt.
- Mr Cooper. - Försvinn, Jake.
Förlåt, sir. Vi visste inte att du skulle vara här,
jag svär… Helvete.
Pappa! Vad har du gjort? Jösses.
- Sluta kalla mig sir, sa jag. - Hur gick det?
Vad fan är det med dig?
- Herregud, pappa. - Jag måste svara. Hej.
- Han slog mig på… - Nej, Bruce, ursäkta. Vadå?
- Vad behöver du? - Herregud. Ja.
- Ge mig tio minuter. - Är du galen?
Ja, beklagar det här. Hej då.
Bara… lägg lite is på den. Det går över.
Hej, Bruce.
- Tack för att du kom. - Självklart.
Hej, Andy.
Bruce ringde mig.
Jag förstod väl det.
Jag behöver skjuts hem i alla fall.
Hur kom du hit?
Jag gick.
Skippat medicinen?
Jag ville bara känna nåt, du vet.
Hur mår du?
Uselt, faktiskt.
Hur var din dag?
Samma här.
Du verkar faktiskt må sämre än jag.
Kom, så kör vi hem dig.
Han älskar mig än.
Raring, han har fru och två barn.
Alla har ju nånting.
Vad var det du spelade? The Smashing Pumpkins?
Radiohead, dumskalle.
Visst, självklart. Kom.
Du…
Allt ordnar sig.
Jag tar den. Hoppa in.
- Ny bil? - Lånebil.
Sluta retas.
Jag har problem, Ali.
Hur allvarliga?
Du kanske måste ge upp lägenheten och flytta in hos mamma och pappa igen.
Jobbigt för dem.
Ja. Om du slopar dina mediciner.
Jag lovar inget.
- Den här bilen luktar as. - Jag vet.
Som om nåt har dött i den.
Liv.
Bara… Får jag prata med dig lite.
Alltså, jag är väldigt ledsen för det som hände dig.
Tufft att de sparkade dig.
- Menar du verkligen det? - Självklart.
I så fall kan du väl återta din anmälan?
På så sätt kan du skydda Bailey mot en stämning.
- Då kan jag få tillbaka jobbet. - Va?
Förlåt om jag misskötte det som hände mellan oss.
Det var bara lite sex, trodde jag.
Vänta. Sluta. Jag…
Jag vet inte vad du pratar om.
Jag gjorde ingen anmälan.
Coop. Han sitter i telefon.
Det är ingen fara, Mary.
- Det fanns ingen anmälan. - Du får inte vara här.
Liv Cross gjorde ingen anmälan.
Ett personalärende. Jag vet inte mer.
Skitsnack. Det var du.
Du bröt mot företagets regler. Jag kan inget göra.
Du såg chansen att ta mina klienter och satte dit mig.
Det gjorde du själv.
Jag trodde vi var vänner.
Låt mig åtminstone behålla kapitalkontot.
Jag ber dig. Det är mina pengar. Jag behöver dem.
De är inte dina.
Ditt största misstag var att tro att nåt av det här tillhörde dig.
Okej, okej.
Det är inte ditt om du inte kan behålla det.
Du får inte förstöra den fina motorn.
Okej, starta motorn.
Här.
Hur mår Toris pojkvän?
- Jake? - Det stämmer.
Han överlever.
Och Tori?
Ge mig några dagar till. Jag jobbar på det.
Du är inte dig själv, Coop.
Förlåt för det där vid grillfesten. Jag hade druckit för mycket.
Jag menar inte grillfesten eller det faktum
att du slog din dotters pojkvän.
- Fast jösses… - Vadå?
Jag vet inte.
Du verkar bara så…
…ensam.
Tja, jag bor här och du bor i vårt hus med våra barn.
- Jag vet. - Du lämnade mig. Alltså är jag…
…ensam.
Det är inte det jag pratar om.
Jag är orolig för dig.
Du…
Vad är det?
Kom igen. Du kan väl fortfarande prata med mig?
Jag är okej.
Jag lovar. Jag klarar mig.
Okej.
Vi säger så.
Tack för att du kom.
Tack för ölen.
Ms Cross.
- Kan jag hjälpa dig? - Jag hoppas på en förklaring.
Ärendet Andrew Cooper.
Jag gjorde ingen anmälan.
Nån anmälde ert möte till personalavdelningen.
- Men jag gjorde ingen anmälan. - Whisky?
- Nej. - Sätt dig.
Beklagar om det formulerades så, men oavsett anmälan
bröt mr Cooper klart mot företagets uppförandekod.
Han har en maktposition,
och vi tar allvarligt på sånt.
Han finns inte på min personallista.
Jag är inte underordnad honom.
Men han kunde få dig avskedad om han ville?
Han behövde inte avskedas.
Jag har en hel massa arbetsrättsjurister som säger annorlunda.
Enligt Shepherd är du ett guldkorn. Han vill befordra dig.
Han vill ge dig en egen avdelning. Är du redo för det?
Har det med det där att göra?
Nog om det. Jag pratar om det här.
Jag är mer intresserad av din framtid än Coops förflutna.
Vet du vad, jag har ett telefonsamtal som väntar,
men låt oss äta middag senare i veckan och prata.
Mary kollar när du är ledig.
Borde inte Shepherd vara med?
Han är välkommen med.
Tack.
COOP JAG ÖNSKAR
Okej, har du nånting…
Ur ett visst perspektiv
kokar livet ner till en serie sammanhängande beslut.
Millers beslöt att åka till Belize.
Jag beslöt att åka hem till Millers.
Westmont Village har sin egen säkerhetsstyrka,
utöver Westmonts polismyndighet.
Brottsligheten är nästan noll.
Om man bor på ett sånt ställe länge nog
börjar man känna sig isolerad från omvärlden.
Man blir nonchalant beträffande saker som larm
och att låsa alla dörrar.
Patek Philippe Nautilus: 18 karat vitt guld,
blå solflödesurtavla,
vattentät ner till 30 meter, som om det behövs.
Som reklamen säger: "Man äger aldrig egentligen en Patek Philippe,
man bara förvaltar den för nästa generation."
Men nästa generation har klockor i sina mobiler,
så jag tänkte att ingen skulle sakna den här.
Hejsan. Är allt som det ska?
God kväll, sir. Bor ni här?
Jajamän, det gör jag.
Ert hus är med på semestervaktlistan.
Vi såg Hondan parkerad på gatan och att det lyste i huset,
så vi tänkte se efter.
Det är min sons bil.
Jag bad honom ställa den i garaget innan vi åkte.
Så ni ska åka på semester?
Jajamän. Tidigt imorgon bitti.
Min fru gav er nog fel datum när hon ringde.
- Ingen fara. Trevlig resa. - Tack ska ni ha.
Jag uppskattar det.
Jag vet inte vad jag tänkte.
Nu ljuger jag.
Jag tänkte att Peter och Diane Miller var rövhål
som inte förtjänade allt det här.
Och jag tänkte att det finns gott om rövhål som de
i grannskapet, med hus som det här,
fyllda med dyra saker som ägarna aldrig lär sakna.
Högar med glömda dyrgripar som bara ligger i skrivbordslådor
där de inte är till glädje för nån.
Jag visste det, för fram till nyligen
var jag just ett sånt rövhål.
Jag tänkte på underhåll, juristkostnader, två hus,
dyrt topplån på huset, skolavgifter, fastighetsskatt,
sjukvårdspremier, handledare för högskoleprovet,
barnpsykologer, billån, trädgårdsmästare,
skadedjursutrotare, takläggare, rörmokare, trumset
och ett bankkonto som fortfarande visade minus efter skilsmässan.
Och att ingen, tydligen inte heller polisen,
nånsin skulle misstänka nån som jag.
Jag menar inte att det var en bra idé.
Det var bara tillfälligt.
En snabblösning tills jag kom på fötter igen.
Och jag tänkte: Vad är det värsta som kan hända?
Undertexter: Bengt-Ove Andersson