Herregud.
Herre Jesus.
OK.
Pokker.
Faen.
AMMONIAKK
OK.
Faen. Faen.
Jeg vet hva du tenker, at bassenget er en metafor.
Men det var også jævlig virkelig og jævlig kaldt.
Jeg var ikke en sånn fyr som drev mye med selvanalyse. Og fram til nå nylig,
ikke en sånn en som våkner hos noen andre dekket av en annens blod
før jeg falt i bassenget, men her er vi nå.
I det øyeblikket så jeg i øyekroken et glimt
av rotet mitt liv nå besto av.
Hvordan kunne alt gå så galt så raskt?
Det er dette som skjer…
Lloyd!
4 MÅNEDER TIDLIGERE
Vi drikker shot. Bartender…
- Hva vil dere ha? - Rom.
Hva drikker hun? Det ser godt ut.
Du ser fin ut. Vil du ha noe?
Stor forfremmelse. Jævla stor. Hvor mye tjente du?
Macallan 25. Bartenderen foreslo det.
- En dyr drink. Håper jeg er verdt det. - Du betaler.
- Liv Cross. - Andrew Cooper.
- Jeg jobber i Mike Shepherds gruppe. - Jeg kjente deg ikke igjen.
Mike lar oss sjelden gå over 7. etasje.
Patrick Bateman-fanene begynte å bli litt ville.
- Jeg ville se opptatt ut. - Jeg hjelper gjerne.
Det så ut som du ville komme til meg. Jeg ble utålmodig.
Jeg ble nylig singel etter en lang tid, så jeg har ikke den store sjarmen.
Det er sjarmerende at du sier det.
- Ganske slapt. - Var du gift?
Ja, i 18 år.
- Da er du… - For gammel for deg.
Jeg ser ikke alder slik.
- Fordi du er 27? - 28.
- Det er din sjarm. - Kanskje.
- Oppslukt av ekteskap og barn… - To.
…så lenge, vært sammen med andre gifte med barn.
Du har ikke tenkt over at det finnes folk som tok andre valg og har andre mål.
- Hva er dine mål? - Evig kjærlighet, heit, sunn sex,
god økonomi, ro i sinnet, harmoni.
- Alle ønsker det. - Hvor mye oppnådde du?
Kanskje du bør revurdere reglene litt.
- Jeg kunne vært din far. - Jeg har alt en. Milt.
Bra fyr. Eldre enn deg.
- Det føles bra ut. - Da bør du gå ut mer.
- Jeg er ute nå. - Nei. Ikke egentlig. Ikke ennå.
Snakker du sånn til alle?
Du spurte ikke meg om jeg var gift. Jeg var gift i to år.
- Da var du for ung. - Ja. Og han likte feite horer.
Smaken er som baken.
Jeg var svært overvektig som tenåring. Lenge før han møtte meg.
Jeg så søkehistorien hans.
Lurer på om han følte den feite jenta i meg, at det var det han likte.
Det var ikke det han likte ved deg.
Der har vi den sjarmen igjen.
Du…
Jeg forstår at fyrer på din alder stort sett er idioter.
Hva nå det er der borte, de som veiver med whisky-kukene sine.
Unge narsissister er ute på dypt vann, både som samtalepartnere og i senga.
Derfor vil en mann på min alder virke som en motgift.
Jeg er omtenksom, vis, mer mann, hva nå det betyr for tiden.
- Men du er 27? - 28.
Da er du 20 år yngre enn meg. Og akkurat nå så funker det.
Jeg har penger, du har frihet, vi kan reise og lære av hverandre.
- Fra samtaler og i senga. - Ja.
Jeg er interessant. Jeg har opplevd to tiår mer enn deg.
Jeg vil like deg, for du lever i nuet med en likeglad spontanitet jeg har mistet.
Da kan vi underholde hverandre. Det vil funke en stund.
La oss hoppe fram ti år. Du er 38 og jeg 58.
Da blir ting litt vanskelig. Du vil ha barn, jeg har dem alt.
Du tenker: "Jeg går glipp av en av livets store opplevelser."
- Du vil være vakker. - Er jeg vakker?
- Jeg vil begynne å bli gammel. - Du vil eldes med stil.
Det ser du fordi det har begynt alt. Men vi vil ha mindre sex og mer vin.
- Kanskje det funker en stund. - Vet du at du snakker mye?
Jeg mistet min indre monolog og min kone samtidig.
La oss hoppe fram ti år.
- Må vi? - Jeg vil være 68.
Prostata vil gjøre det den gjør, håret òg, uansett om jeg tar vare på meg selv.
Og du vil tenke over hvordan livet ditt blir når jeg er borte.
Og hver gang du forlater huset, vil jeg lure på om du knuller en ung hingst.
- Jaså? Har du lite selvtillit? - Ikke ennå.
- Hva med karakter? - Din eller min?
- Sikker på at jeg vil være utro? - Jeg vil tvile.
Du har både selvtillit og ikke.
Jeg blir et sjalu troll, og du en kvinne i din beste seksuelle alder.
Og begge vil vi frykte at de siste årene av livet, de vanskeligste,
vil måtte tilbringes helt alene.
Jøss. Bare jøss. Når tenkte du på alt det?
De ti sekundene det tok deg å komme hit.
Jeg kan bruke tid på motsi deg, men jeg ville bare ha et ligg.
Hva er problemet med det?
Ingen problemer.
Kom igjen!
3 MÅNEDER SENERE
Det er dette som skjer…
Man får seg en jobb etter studiene i et stort firma. Ett hjul i maskineriet,
men med én fot innenfor.
Man får en drittleilighet i byen man knapt har råd til, men pengene vil komme.
Man gifter seg fordi… Du vet…
Hun flytter inn i leiligheten. Du er blakk, men nå er dere to.
Dere står sammen, og det føles bra.
Ingen vil knulle deg som hun gjorde i den fæle leiligheten.
Inkludert henne.
Du jobber ræva av deg og graver deg ut.
Lettjente penger. Det er ikke akkurat hermetikk og hagler.
Hei. Ja.
Og når du føler at alt er bra, tipp topp, da får dere den første ungen.
Pust, pust.
Du kjøper et hus, 30 % depositum, 30 år nedbetaling med 4,5 %. Du er blakk.
Så du jobber hardere, flere timer. Du begynner å tjene store penger.
Men nå vet du at du kunne tjene mer.
Unge nummer to kommer. Hus nummer to. Blakk igjen.
Men blakk på en annen måte.
Du har en margin, du kan vise at anstrengelsene har gitt resultater.
Huset, bilene, tingene.
Du har mistet synet av en naiv plan du en gang hadde,
det som en gang var viktig for deg.
Du beveger deg så raskt at du må spørre: "Når er det nok?"
Og: "Hva er egentlig vitsen?"
Hus nummer tre.
En dag, fem år senere, oppdager du at du har havnet der
på dette hellige planet hvor du for første gang har råd til ditt eget liv.
Og det er i det mystiske øyeblikket, når alt i livet er på stell,
at man finner kona, som man har vært gift med i 18 år, i senga…
Faen.
…med bestevennen sin.
Hus nummer fire. Du leier det.
Det er lite og deprimerende.
- Hvorfor har vi aksjer i Pac-Pro? - Ikke mye.
- Sa han nettopp det? - De kommer seg.
Vi tjener penger overalt. Vi trenger ikke å bli knust av nye tech-firmaer.
- Selg alt i dag. - Greit, sjef.
- Hva er det? - Ingenting.
Dumpet.
- Er det nyheter? - Jeg elsker henne.
Nei, da. Du elsker bare kjærlighet.
- Hva skal jeg gjøre? - Bare selg alt av Pac-Pro.
Takk.
- God morgen, Coop. - Jack.
Mine herrer. Vi skal spille squash i dag.
- Skal vi? Sendte Mary en e-post? - Har du bagen din her?
- Ja. - Bra. Klokka 12? Utmerket.
Ute. Kom igjen. Ta i.
Serve. Pokker.
- Hvordan har ungene det? - Bra.
- Kona? - Ekskona.
Sammen med tosken? Hva het den basketspilleren?
- Nick. Ja. - Han får som fortjent. Karma, vet du.
- Jeg har forresten dårlige nyheter. - Kreften er vel ikke tilbake, Jack?
Hva? Nei. Den siste testikkelen er i god form. God og rund.
- Nei, saken er den at du får sparken. - Jaså? Bra.
Jeg mener det. Du må dessverre gå.
- Hva? - Denne jenta… Hva heter hun?
- Olivia ett eller annet. - Hvilken jente?
- Hva snakker vi om? - Olivia Cross.
Oliv… Liv Cross?
En direktør som ligger med en medarbeider…
Hun jobbet aldri for meg. Hun var i Shepherds gruppe. Jeg møtte henne aldri.
Spiller ingen rolle. Du knullet henne. For det gjorde du vel?
Fy faen!
Ja, men det var en helg for tre måneder siden. Hun samtykket.
- Hun ville ha meg. - Du var hennes overordnede.
- Jeg kjente henne ikke. - Du visste at hun jobbet for Shepherd.
Hun mener hun ble forbigått som visepresident.
- Hun er bare 27 år gammel. - 28. Jeg vil ikke diskutere det.
Du kan ikke sparke meg.
Vi har strenge regler når det gjelder fraternisering, sier de.
Hvorfor tok du meg med hit for å sparke meg?
HR måtte inn på kontoret ditt for å hente PC-en.
- Deling av informasjon. - De er mine kunder.
Ifølge kontrakten du signerte er de våre i minst to år til.
- Vil du knuse meg på denne måten? - Du vet hvordan det er.
- Kapitalkontoen min? Det er mine penger. - Du fikk sparken…
Det kan du ikke gjøre. Alt jeg har står på den kontoen. Du ruinerer meg.
Beklager, men det må skje sånn.
- Jeg saksøker dere. - Du får et halvt års lønn om du lar være.
- Faen ta deg. - Ja. Vel…
Du får noen dager på deg.
Hunter.
Hva gjør du her?
- Ble tidlig ferdig. Ville hente deg. - Det er ikke tirsdag.
- Vi kan være litt sammen. Kjøpe is. - Har jeg gjort noe?
Herregud, Hunter. Nei.
Får ikke en far kvalitetstid med sønnen sin uten at det er planlagt?
Hvordan er skolen?
- Hvordan går det på skolen? - Bra.
- Funker privatlæreren bra? - Tror det.
Har du kjæreste?
- Nei. - Gode utsikter?
Nei.
Tror du at du vil svare meg med et ord med mer enn to stavelser?
Kanskje.
- Blir du med? - Jeg vil hilse på Tori.
- Hei. - Mamma.
- En fin dag? - Ja.
- Hva gjør du her? - Jeg kjøpte en is til Hunter.
- Det er ikke tirsdag. - Folk sier det.
- Er Tori her? - Hun er ikke hjemme.
- Hva? - Hva?
Hva er det uttrykket?
- Jeg gjorde ingenting. - Du så på meg
som om du prøvde ikke å gjøre det. Hva er problemet?
Det er vanskelig når du kommer på en dag som ikke er din.
Jeg kjøpte bare en is til ham.
Det er forvirrende. Vi har grenser av en grunn.
- Grenser? Som monogami? - Seriøst, Coop.
- Det har gått to år. Når skal du slutte? - Hva er foreldelsesfristen på utroskap?
Kortere tid enn du har lekt trist hanrei.
Hvem sier vel "hanrei" nå?
Om du hadde et snev av selvbevissthet, visste du at ting ikke skjer i et vakuum.
Du kan ta ansvar for din del av det.
Du ligger med Nick, kaster meg ut herfra, jeg må betale for alt kaoset,
- men jeg tar ikke ansvar? - Ikke nå.
Det er ikke noe moro alene.
- Du. - Hva?
- Han trenger nytt trommesett. - Hva med det gamle?
Det er gammelt og slitt.
Bandet han spiller i, de er gode, de sier han må ha et nytt.
- Nick tilbød seg å… - Nick trenger ikke kjøpe det.
- Hvis du har det travelt… - Jeg takler det.
Vent. Coop. Jeg tok med Tori til hudlegen.
- Hun har fin hud. - Si det til henne.
Hun vil ha laserbehandling. Tre ganger, og så er det over.
1500 dollar per gang. De sender regningen som e-post.
- Du koster meg alltid penger. - Hold deg til tirsdager.
Hils Tori fra faren.
Herregud.
Faen i helvete. Kødder du?
- Pokker. Beklager. Min skyld. - Ja, det var det.
- La meg gi deg navn og adresse. - Tori?
Hei, pappa. Dette er faren min, Jake. Pappa, dette er Jake.
Hyggelig å møte deg, sir. Beklager at jeg måtte kjøre på deg først.
- Hvem er du? - Jake Weston.
- Det sier meg ingenting. - Han er kjæresten min.
- Hvor gammel er du? - 20, sir.
Slutt å kalle meg for sir. Du lurer ingen. Du er 20…
Hun er 17. Kjenner du loven i denne staten?
- Det er ikke sånn, sir. - OK. Var det Jake?
- Sier du sir igjen, slår jeg deg i balla. - Du er helt sprø.
- Er det greit for deg? Visste du det? - La oss spise.
Er det greit?
- Beklager det med bilen. - Dra til helvete, Jake.
- Hva er problemet? - Er utuktig omgang med mindreårige greit?
- Hun er forelsket. - Hun er et barn. Han er 20.
- Det er ikke greit. - Vennen.
- Du lar dem… Flott! Nå er Nick også her. - Hei, Coop.
Han løser det.
- La meg få treffe ham. - Hei.
OK. Ja.
Jeg skulle til å legge noen fine biffer på grillen.
Hvorfor kan du ikke bare bli her?
Hvorfor kan jeg ikke bli? Ja… Hvorfor kan jeg ikke bli?
Jeg blir nok ikke her fordi tanken på å gå ut i hagen min
og spise biff fra den dyre grillen min stekt av mannen som knuller kona mi
gjør at jeg vil ta Shun Fuji-kniven og stikke meg i hjertet.
Derfor vil jeg nok ikke bli. Så jeg drar.
Jeg forstår deg, Coop. Jeg føler for deg.
Jeg prøver bare å finne en løsning. For oss alle.
Lykke til med det. Si til drittungen at jeg sender regning.
Pass tærne.
Jeg kjørte hele natten mens Haskell sov.
Snart ble jeg selv søvnig.
ANDRE UTTAK OG GEBYRER
BALANSE
- Snart er jeg hos Sue igjen. - Faen.
Ikke mer trasking på asfalten. Jeg tenkte på framtiden…
…som ville vært lysere om jeg ga den neonlys.
Fint at Sue ville gjøre det godt.
Kanskje det var noe for meg? Om jeg blir tatt, vil de vite alt.
- Jeg blir tiltalt for drap. - Ikke bli tatt.
Hei.
Hva gjør du?
- Hei. - Hei.
Ja! Faen! Kom igjen.
Samanthas mann, Paul, tjente en formue på restauranter, hadde stor mage
og var alvorlig impotent.
Ja! For pokker! Ja!
Hun tok igjen det tapte etter separasjonen.
Herregud.
Du har visst gått gjennom huden.
Da vet du at jeg ikke lot som.
- Alt i orden? - Ja.
- Må du gå? - Nei.
- Hvordan det? Vil du at jeg skal dra? - Nei, jeg…
- Det virket som om det var noe viktig. - Nei.
Men OK.
- Hva skjedde nå? - Alt er helt perfekt.
Hvis du har noe å si, så si det.
Du kom inni meg nettopp, men nå vil du bli kvitt meg så raskt som mulig.
- Herregud, Sam. - Men det er helt greit. Jeg drar.
Seriøst? Det er jo biologi. Dopaminnivået faller etter orgasmen.
- Jeg trodde det var noe med ungene. - Ungene mine sover, men ellers takk.
Det må være en misforståelse. Jeg tror ikke du forstår meg.
Det er bare litt støtende.
Det var du som ringte meg. Jeg kledde meg i noe sexy og…
- Sam. Sam. - Jeg fikk barnevakt og skrubbet meg.
Unnskyld.
OK? Jeg vil ikke at du skal dra.
Si sannheten. Tror du at vi kan bli mer enn dette?
Kom igjen.
Gi deg.
Vi hadde drevet på sånn i et halvt år uten at jeg hadde forpliktet meg.
Du vet hvor store summer jeg har hatt hos Bailey. Jeg kan ta det med hit.
Slår vi sammen det og oljefamiliene i Texas, har vi en milliard på et år.
Og du har ikke ligget med noen her ennå. Jack ringer rundt. Ingen får røre deg.
Jeg ga deg denne jobben, Monty. Hjelp meg.
Han ringer rundt.
Jeg vet at Jack har ringt.
- Faen ta Jack. Han har ingen venner her. - Det er godt å vite.
Jeg kan ikke gjøre Jack forbanna. Vi gjør det dårlig på tech i år.
Jeg har villet ha deg lenge. Hvor lenge varer lojalitetsplikten? 90 dager?
Du satt en gang her, og jeg der.
- Ja. - To år?
- Ga du den ikke til en advokat først? - De gjorde det verdt det.
- Vil du ha et råd? - Egentlig ikke.
Jeg kan ikke ta deg inn nå.
Ta deg litt fri, la lukten få forsvinne. Ingen vil røre deg nå.
Ta kontakt med et av de nye kontorene i Dubai.
De driter i både lojalitetsplikt og jenta.
- Det med jenta var ingenting. - De driter uansett i det.
Ikke vær sånn, Coop.
- Beklager at jeg er sen. - Jeg har bestilt.
- Skal du til den Miller-greia? - Hvorfor ikke?
Ingen grunn.
Om jeg må unngå alt hvor Mel og Nick kan være,
- kan jeg aldri forlate huset. - Jeg er Team Coop.
- Det er ingen lag. - Tull.
- Hva er det? - Hva mener du?
Du sjekker ikke mobilen. Du hiver ikke i deg maten.
Hva om jeg tar litt fri?
- Hvorfor? - For å treffe ungene? Lese en bok?
- Et par uker? Kanskje en måned? - Nettopp.
Eller et år?
På ett tidspunkt må man legge all dritt til side og komme til poenget.
Jeg fikk sparken.
- Hvem har du knullet? - Hvorfor trekker du forhastede…
Du er verken fyllik eller rasist. Du var god. Bare knulling igjen.
Gi deg, Barney.
Hvorfor gjorde Jack det mot meg? Det var å strekke det litt langt.
Han ville bli kvitt deg, men ikke kundene. Så var det å strekke det litt langt?
- Hun jobbet i en annen etasje. - Du kunne funnet en annen.
- Hun sjekket opp meg. - Det spiller ingen rolle.
Men det burde det.
- Bailey inngår forlik. - Hva?
- Saksøk Bailey Russell. De inngår forlik. - Hvorfor?
Du er verken fyllik eller rasist. Du var god.
- De vil ikke i retten. Saksøk dem. - Du er forretningsfører, ikke advokat.
Som din forretningsfører vil jeg anbefale å hyre en advokat.
Jeg må vite hvor lenge jeg klarer meg.
Sparepengene?
- Seks måneder. Maks sju. - Det kan ikke stemme.
Underholdsbidrag, to hus, biler, privatskoler
og søsteren din. Det er det jeg kommer på i farten.
- Jack inngår forlik. - Jack vil knuse meg. Jeg kan ikke.
Du har ikke råd til å la være.
Jeg trodde jeg hadde mer.
- Du tapte mye i fjor på tech-aksjer. - Det gjorde alle.
Ikke alle ble skilt eller knullet en kollega.
- Gå til Monty. - Jeg gjorde det. Og Lance.
- Ingenting? - Jeg har to års lojalitetsplikt.
Jeg vet det.
Hva drikker du, Coop?
Glem det. Jeg har en 15 år gammel japansk whisky du må prøve.
To.
Lehayim.
Skikkelig fin.
Ja.
Så…
- Hvordan er det å være singel? - Det har sine fordeler.
Det må være et skikkelig koldtbord med fitte der ute.
Gi meg nyheter fra fronten.
Jeg skal lede kreftinnsamlingen i år igjen.
Jeg satte deg på to bord som i fjor.
- Hvor mye koster bordene? - 30 000. 60 000 for begge.
- Du betalte for to i fjor. - Jeg var ikke skilt i fjor, Peter.
Nei, beklager.
Jeg tenkte meg ikke om. Burde ikke stilt deg til veggs.
- Jeg fjerner navnet ditt. - La det være.
- Sikker? - Ja, det går bra.
- Jeg prøvde ikke å være en dritt. - Det er helt naturlig for enkelte.
Faen ta deg.
Du…
Det går vel bra? Vi er da alle voksne.
- Det går bra. - Fint.
- 25, takk. - Greit.
Tre ganger NBA all-star. Hva skal du gjøre?
Ja.
- Jeg tar det samme som ham, men mer. - Greit.
Team Coop?
En til.
Jeg sa til Peter at vi måtte reise bort med barna
før de ikke vil ha noe med oss å gjøre.
For hva skal vi gjøre da? Snakke med hverandre?
Vi har vært gift for lenge til det.
På lørdag drar vi til Belize.
Jeg ordnet en villa ved kysten.
- Ungene får egen villa ved siden av. - Jeg kommer snart.
Vi får treffe dem, for vi har kokken og spisestuen, så når de blir sultne…
Turtle Inn aner ikke hva de kan forvente.
- Hvordan går det, Coop? - Det går bra med meg, Mel. Og deg?
Ja.
Dere to… Kan jeg bare få si at jeg elsker at dere hadde en så vennlig skilsmisse.
- Diane. - Jeg mener bare at…
Husker du da Mike og Gayle ble skilt? Det var rene helvete.
- De kan ikke være i samme rom. - Eller i samme by.
Ikke sant?
Sam, kan du og Paul holde det vennlig?
Kommer ikke på tale, men takk for at du spør sånn foran alle.
Jeg beundrer hvordan dere taklet alt med stil.
Når vi skiller oss, så bør vi gjøre det sånn, vennen.
- Nå får du ikke mer. - Jeg bare…
Det er flott…
…hvordan vi alle er så opplyste.
- Der ser du. - Ikke sant?
Mel var utro med Nick og dermed endte ekteskapet.
Tiden vil vise hvor føkka barna våre blir.
Men fint at dere alle tar det så fint.
Om jeg hadde visst det…
Jeg må pisse.
Oi sann.
- Vi vet ikke hvordan hun ble drept. - Hun ble slått med en lysestake.
- En lysestake? Er du sikker? - En stor en i sølv.
- Hvordan vet du det? - Mikroskop.
Her. Bare…
- Vil dere bytte bil en stund? - Ja, for helvete.
- Faen! - Herregud.
- Pappa! - Hva i helvete?
Faen meg helt utrolig.
- Mr. Cooper. - Gå din vei, Jake.
Vi visste ikke at du ville komme, sir. Jeg sverger… Faen.
Hva har du gjort?
Jeg ba deg slutte å si sir.
- Hva er det med deg? Herregud. - Jeg må ta denne. Hei.
- Slo meg i… - Nei, Bruce. Beklager. Hva?
- Hva trenger du? - Herregud. Ja.
- Jeg er der om ti minutter. - Er du gal?
Beklager. Ha det.
Bare legg på is. Det går bra.
Hei, Bruce.
- Takk for at du kom. - OK.
Hei, Andy.
- Bruce ringte meg. - Tenkte meg det.
- Jeg trenger allikevel skyss hjem. - Hvordan kom du hit?
- Jeg gikk. - Tar du ikke medisinene?
- Jeg ville bare føle noe. - Hvordan føler du deg?
Forjævlig.
- Hvordan var dagen din? - Like ille.
- Du ser ikke så godt ut. Og det sier jeg. - La meg få deg hjem.
- Han elsker meg fremdeles. - Han har kone og to barn.
Alle har noe.
- Hva spilte du? The Smashing Pumpkins? - Nei, Radiohead, din dust.
Ja vel. Selvfølgelig. Kom.
Du…
Det går bra.
Gi meg den. Inn med deg.
- Ny bil? - Har lånt den.
Ikke kødd med meg.
Jeg har problemer, Ali.
Hvor ille?
Du må flytte ut av leiligheten og inn hos mamma og pappa.
Det er ille for dem.
- Ja, om du ikke tar medisinene. - Jeg lover ingenting.
- Bilen lukter dritt. - Ja, ikke sant?
Som om noen døde her.
Liv. Liv.
La meg få snakke med deg.
Jeg er så lei for det som skjedde med deg. Leit at de sparket deg.
- Mener du det? - Selvfølgelig.
Kan du trekke tilbake klagen?
Du kan trekke tilbake klagen, spare Bailey for et søksmål og jeg får jobben igjen.
Jeg beklager om jeg håndterte noe feil på noen måte med deg.
- Jeg trodde vi bare hadde det moro. - Jeg aner ikke hva du mener.
Jeg sendte aldri inn en klage.
- Han sitter i en telefon. - OK, Mary.
- Hun klaget aldri. - Du kan ikke være her.
- Liv Cross la aldri inn en klage. - Det fikk jeg høre.
Pisspreik, Jack.
- Du brøt reglene. Jeg var maktesløs. - Du ville ha kundene mine og føkka meg.
- Det gjorde du selv. - Vi var venner.
La meg få beholde kapitalkontoen. Det er mine penger. Jeg trenger dem.
Det er ikke det.
Din største feil var å tro at noe av dette var ditt.
Greit.
Er ikke ditt om du ikke kan beholde det.
Du får ikke ødelegge bilen.
Start den.
Vær så god.
- Hvordan går det med kjæresten? Jake? - Det stemmer.
- Han overlever. - Og Tori?
Gi det noen dager. Jeg jobber med saken.
Du er ikke deg selv.
Beklager det på grillfesten. Det ble litt mye.
Jeg mener ikke det, eller at du slo til din datters kjæreste.
- Men herregud… - Hva da?
Jeg vet ikke. Du virker så…
ensom.
Ja, jeg bor her, og du bor der i huset vårt med ungene våre.
- Ja. - Du forlot meg. Det vil gjøre meg…
- …ensom. - Det er ikke det jeg mener.
Jeg er bekymret for deg.
Du.
Hva er det?
Du kan vel fremdeles snakke med meg?
Det går bra.
Det gjør det. Jeg prøver bare å få orden på ting.
OK.
Greit.
Takk for at du kom.
Takk for ølen.
Miss Cross.
- Hva kan jeg gjøre? - Jeg vil ha en forklaring.
- Andrew Cooper-saken? - Jeg klaget aldri.
Noen ga beskjed til HR om din medvirkning.
- Men ingen klaget. - Whisky?
- Nei. - Sitt.
Beklager om det ble ordlagt slik, men klage eller ikke,
Mr. Cooper brøt selskapets regler. Han har makt i sin posisjon.
Vi tar vårt ansvar alvorlig.
Han er ikke på organisasjonskartet mitt. Det er ingen forbindelse.
- Han kunne sparket deg om han ville. - Han trengte ikke å miste jobben.
Våre arbeidsmiljøadvokater sier noe annet.
Shepherd sier du er en stjerne. Han vil forfremme deg.
Vil gi deg mer ansvar. Er du klar for det?
- Hva har det med saken å gjøre? - Jeg har gått videre.
Jeg er mer interessert i din framtid enn Coops fortid.
Jeg får snart en telefon, men la oss spise middag senere i uken.
- Mary sjekker når du kan. - Bør ikke Shepherd bli med?
Shepherd kan komme.
Takk.
COOP SKULLE ØNSKE
Har du alt?
Livet kan fra et visst perspektiv ses som flere sammenkoblede avgjørelser.
Miller-familien dro til Belize.
Og jeg til Miller-familien.
Westmont Village har sin egen private vektertjeneste samt Westmont-politiet.
Det er knapt noen kriminalitet.
Bor man på et sånt sted lenge nok, føler man seg isolert fra resten av verden.
Man bryr seg ikke lenger om alarmer og om å låse dørene.
En Patek Philippe Nautilus: 18-karat hvitt gull med blå tallskive.
Vanntett ned til 30 meter. Det skjer aldri.
Som reklamen sier: "Du vil aldri eie en Patek Philippe.
Du tar vare på den for neste generasjon."
Den neste generasjonen bruker mobilen til klokke, så ingen ville savne den.
- Hei sann. Er alt i orden? - God kveld, sir. Bor du her?
Ja visst.
Huset står på en ferieliste. Vi så en Honda parkert, lys i huset…
Det er min sønns bil. Jeg ba ham sette den i garasjen før vi drar.
- Skal du på ferie? - Ja, i morgen tidlig.
Kona må ha gitt dere feil dato.
- Helt i orden. Ha en fin tur. - Takk skal dere
Jeg vet ikke hva jeg tenkte på. Nei, det er ikke sant.
Jeg tenkte at Peter og Diane Miller er drittsekker som ikke fortjener alt dette.
Og jeg tenkte at det var mange drittsekker som dem i nabolaget med sånne hus
fylt med dyre ting som aldri vil bli savnet.
Hauger med råtten velstand som ligger i skuffer uten nytte for noen.
Jeg visste det, for inntil nylig var jeg en av de drittsekkene.
Jeg tenkte på underholdsbidrag, advokathonorarer, to hus,
huslån, privatskoler, eiendomsskatt, helseforsikring, privatlærere,
barnepsykologer, billån, gartnere, arbeidsfolk, trommesett
og en overtrukket bankkonto etter skilsmissen.
Og hvordan ingen, selv ikke politiet, ville mistenke en som meg.
Jeg sier ikke at det var en god idé. Det var kun midlertidig.
En måte å betale regningene på til ting ble bedre.
Hva var det verste som kunne skje?
Tekst: Tina Shortland