Dieve.
O Dieve.
Gerai.
Šūdas.
Velnias.
VALIKLIS
Gerai.
Velnias.
Žinau, ką galvojat. Kad baseinas yra metafora.
Bet baseinas buvo tikras ir velniškai šaltas.
Nebuvau iš tų, kurie labai gilinasi į savistabą.
Ir, žinoma, iki dabar
nebuvau iš tų, kurie nubunda ant grindų
svetimuose namuose mirusio žmogaus kraujo klane
ir paskui įkrenta į baseiną, ir še tau.
Tą akimirką
pro mano akis prabėgo
visas mano sujauktas gyvenimas,
ir aš niekaip negalėjau suprasti,
kaip, po velnių, viskas taip greitai pasikeitė į bloga.
O būna taip…
Loidai, nagi.
PRIEŠ 4 MĖNESIUS
- Dar taurelę. Vieną taurelę. - Dar po vieną?
Taip, barmene.
- Ko norėtum? - Išgeriam romo.
Ką ji geria? Išgerkim to paties. Atrodo viliojančiai.
Gražiai atrodai. Galiu pavaišinti?
Tave paaukštino, žmogau!
Velniškai geras paaukštinimas. Kiek uždirbai?
Viskis „Macallan 25“. Barmenas pašnabždėjo į ausį.
Gan brangus gėrimas. Tikiuosi, esu jo vertas.
Nesijaudinkit. Vis viena jūs mokėsit.
- Endrius Kuperis. - Žinau.
Dirbu Maiko Šepardo grupėje.
Atleiskit. Nepažinau jūsų.
Nieko tokio. Maikas retai leidžia pakilti aukščiau septinto aukšto.
Patriko Beitmano gerbėjai truputį per daug įsisiautėjo.
Pamaniau, apsimesiu, kad esu užimta.
Džiaugiuosi, kad galiu padėti.
Akimirką pagalvojau, kad pats prie manęs prieisit,
bet neturėjau kantrybės laukti.
Taip, na, neseniai tapau vienišu po gan ilgo laiko,
tad esu primiršęs žaidimo taisykles.
Būtent tuo ir esat patrauklus.
- Abejoju. Suprantat, ką noriu pasakyti? - Buvote vedęs?
Taip, 18 metų.
- Vadinasi, jums… - Aš jums per senas.
Ne metų skaičius svarbiausia.
- Taip sakot todėl, kad jums kiek? 27-eri? - Dvidešimt aštuoneri.
- Ir tuo esate patraukli. - Galbūt.
O gal jūs per ilgai buvot susaistytas santuokos pančių
- ir vaikų… - Jų turiu du.
…gyvendamas tarp kitų vedusių žmonių su vaikais,
kad neprileidot nė minties, jog egzistuoja daugybė žmonių,
kurie renkasi kitokį gyvenimą ir turi kitokių tikslų.
Ir kokie gi jūsų tikslai?
Ilgalaikė meilė,
karštas ir sveikas seksas,
finansinis komfortas,
ramybė ir harmonija.
- Manau, tokie yra visų tikslai. - Ir kiek iš jų esat pasiekęs?
Tik noriu pasakyt, kad galėtumėt pakeisti taisykles.
Galėčiau būti jūsų tėvu.
Vieną jau turiu. Vardu Miltas.
Neblogas vyrukas, gerokai už jus vyresnis.
- Na, man pasisekė. - Jums reikėtų dažniau išeiti pasižmonėti.
Kaip tik tą ir darau.
Ne. Ne visai. Dar ne.
Atsiprašau, jūs su visais šitaip kalbat?
- Jūs nepaklausėt, ar buvau ištekėjusi. - Buvot ištekėjusi?
Taip. Dvejus metus.
- Turbūt buvote per jauna. - Taip.
Be to, paaiškėjo, kad jam patinka storos kekšės.
Skonio reikalas.
Juokingiausia, kad paauglystėje buvau gana putlutė,
bet tai buvo gerokai prieš mudviejų pažintį.
Kai netyčia pamačiau jo naršymo istoriją,
net pagalvojau, gal jis įžvelgė manyje storulę, kai susipažinom,
todėl ir patikau jam.
Patikėkit, jūs tikrai ne dėl to jam patikot.
O sakot, kad nežinot žaidimo taisyklių.
Klausykit,
suprantu, kad dauguma jūsų amžiaus vyrų – idiotai.
Na, kad ir šitie,
jie įgauna drąsos tik išgėrę.
Savimylos nesubrendėliai, neprilygstantys jums
nei pokalbyje, nei lovoje.
Tad mano amžiaus vyras – tobula priešingybė, tiesa?
Atidus. Išmintingas. Vyriškesnis
už jūsų bendraamžius.
- Bet jums kiek? 27-eri? - Dvidešimt aštuoneri.
Dvidešimt aštuoneri, esat 20 metų už mane jaunesnė.
Šiuo gyvenimo tarpsniu viskas būtų gerai, tiesa?
Aš turiu pinigų, jūs esat laisva,
galim kartu apkeliauti pasaulį, pasimokyti vienas iš kito.
- Pokalbyje ir lovoje. - Taip. Teisingai.
Aš jums būsiu įdomus tuo,
kad mano gyvenimas dviem dešimtmečiais įdomesnis už jūsų,
jūs man būsit įdomi tuo, kad gyvenat čia ir dabar
nerūpestingą gyvenimą, ko aš seniai sau negaliu leisti.
Tad mes puikiai papildysime vienas kitą.
Kurį laiką viskas bus gerai, tiesa?
Po dešimties metų jums bus 38-eri, man – 58-eri.
Tada po truputį prasidės nesutarimai.
Jūs galbūt norėsit vaikų, aš jų jau turiu.
Jūs imsit galvoti: „Negi praradau
vieną nuostabiausių patirčių gyvenime?“
- Jūs vis dar atrodysit žavingai… - Manot, atrodau žavingai?
O aš amžėsiu.
Galiu pasakyt, kad jūs amžėsit labai gražiai.
Jūs taip galit pasakyti, nes tai jau vyksta.
Ilgainiui mes imsim rečiau mylėtis, dažniau gersim vyną,
bet ir tai kurį laiką bus gerai.
Kas nors jums sakė, kad jūs labai daug kalbat?
Savo vidiniu monologu ėmiau nepasitikėti maždaug tuo pat metu, kaip ir žmona.
Bet pabėkim dar dešimčia metų į priekį.
- Ar verta? - Man bus 68 metai.
Kad ir kaip gerai savim rūpinsiuosi,
mano prostatai ir plaukams tai nė kiek nepadės,
ir jūs imsit kasdien galvoti,
koks būtų gyvenimas, jei aš užsilenkčiau.
Tuo tarpu kaskart, kai išeisit iš namų,
aš galvosiu, su kokiu jaunu eržilu jūs dulkinatės.
Rimtai? Jūs šitaip nepasitikite savim?
Na, kol kas ne, bet ateityje – taip.
- O kaip dėl gero vardo? - Jūsų ar mano?
- Esat tikras, kad aš jus apgaudinėsiu? - Esu tikras, kad dėl to nerimausiu.
Labai keistas pasitikėjimo ir žemos savigarbos kratinys.
Taigi, aš būsiu senas pavydus diedas,
o jūs – nenustygstanti moteris pačiame jėgų žydėjime,
ir tos abejonės mus taip sugrauš,
kad paskutiniai gyvenimo metai – sunkiausi metai –
prabėgs spengiančioje vienumoje.
Nieko sau. Kada spėjot viską sugalvoti?
Per tas dešimt sekundžių, kol ėjot nuo anos kėdės iki šitos.
Na, dabar galėčiau ilgai ir nuobodžiai ginčytis,
bet jei atvirai, žmogau, teieškojau, su kuo pasidulkinti.
Ar tai sukeltų jums daug problemų?
Nė viena neateina į galvą.
Važiuojam!
PO 3 MĖNESIŲ
O būna taip…
Iškart po koledžo baigimo gauni darbą stambioje firmoje.
Tampi dar vienu didžiulio mechanizmo sraigteliu,
bet gauni šansą kilti karjeros laiptais.
Šiaip ne taip sukrapštai pinigų šūdinam butukui mieste,
bet žinai, kad pinigai uždirbami.
Sukuri šeimą, nes, patys suprantat…
Žmona apsigyvena tavo šūdiname bute.
Lieki tuščiomis kišenėmis, bet dabar esat dviese.
O dviese visada smagiau.
Niekas niekada taip tavęs nebedulkins, kaip tai darė ji tame šūdiname butuke.
Įskaitant ir ją pačią.
Dirbi kaip prakeiktas, kad užsitikrintum finansinį stabilumą.
Lengviausi sunkiausiai uždirbami pinigai.
Na, ne visai konservuotas maistas ir šautuvai.
Sveiki. Taip.
Tada, kai gyvenimas maždaug nusistovi,
kai viskas atsistoja į savo vėžes, gimsta pirmas vaikas.
Kvėpuok.
Nusiperki namą su 30 proc. nuolaida ir 30 metų moki paskolą su 4,5 % palūkanomis.
Ir vėl lieki tuščiomis kišenėmis.
Imi dirbti daugiau ir ilgiau.
- Imi uždirbti didelius pinigus… - Labai gerai.
…tik tam, kad suprastum, jog galėtum uždirbti
dar daugiau.
Antras vaikas.
Antras namas.
Vėl tuščios kišenės.
Tik šįkart viskas kitaip.
Gyveni iš kreditų, o tai tėra mandras būdas parodyti,
ką gavai už savo pastangas.
Namas, mašinos, daiktai.
Dabar jau esi konkrečiai pamiršęs
savo kadais puoselėtus naivius planus
arba dalykus, kurie buvo svarbūs gyvenimo pradžioje.
Viskas vyksta taip greitai, kad nebespėji sau užduoti tokių sunkių klausimų kaip:
„Kada bus gana?“
ir „Rimtai, koks viso to šūdo tikslas?“
Trečias namas.
Vieną gražią dieną, praėjus maždaug penkeriems metams po to,
kai nusipirkai namą, tu stovi ir galvoji, kad pasiekei
savo šventą svajonę ir pagaliau
gali pradėti gyventi sau.
Ir tą stebuklingą akimirką, kai tau atrodo, kad vaidingas gyvenimas
ir nesibaigiantys sudėtingi iššūkiai pagaliau tau pasidavė,
nutinka taip, kad randi savo žmoną, su kuria išgyvenai 18 metų, lovoje…
Šūdas.
…su vienu artimiausių savo draugų.
Ketvirtas namas.
Išsinuomotas.
Mažas ir varantis į neviltį.
Kodėl mes tebeturim „Pac-Pro“ akcijų?
Tik nedidelę jų dalį.
- Nedidelę dalį? Jis tikrai taip pasakė? - Jos atsipirks.
Žmonės, amžinai jums kartoju, mes uždirbam pinigus iš savo klientų,
todėl nereikia investuoti į naujai atsirandančias technologijas.
Atsikratykit jų šiandien pat.
Kaip pasakysi, bose.
- Kas jam negerai? - Man? Nieko.
Jį metė draugė.
- Tai bent naujiena. - Aš ją myliu, žmogau.
Nieko panašaus.
Tu myli pačią meilę, štai ir viskas.
- Tiesiog nežinau, ką man daryti. - Aš žinau. Parduok „Pac-Pro“ akcijas.
Ačiū.
- Labas rytas, Kupai. - Džekai.
Ponai.
Šiandien einam žaisti skvošą?
Šiandien? Merė atsiuntė e. laišką?
Gal suklydau. Turi savo krepšį?
Taip.
- Puiku. Vidurdienį? - Vidurdienį.
Puiku.
Ne. Nagi, žmogau. Stipriau.
Paduok. Po galais.
Kaip vaikai?
Viskas jiems gerai.
- Žmona? - Buvusi žmona.
Ji vis dar su tuo mulkiu? Kuo vardu tas krepšininkas?
Nikas. Taip.
Jis dar sulauks atpildo. Karmos, ar ne?
Kalbant apie tai, turiu tau blogų žinių.
Jėzau, Džekai, tik nesakyk, kad vėžys atsinaujino.
Ką? Ne. Dieve, ne.
Ne, mano vienintelė likusi sėklidė visiškai sveika. Ir pritvinkusi.
Ne, norėjau pasakyt, Kupai, kad tu atleistas.
Geras.
Ne, aš rimtai. Turiu tave atleisti.
Ką?
Ta mergina Oliv… Kuo ji vardu?
- Olivija kažkokia. - Minutėlę. Mergina? Kokia mergina?
- Apie ką tu? - Kros. Olivija Kros.
Vykdomojo direktoriaus romanas su pavaldine…
Minutėlę, ne, ji nėra mano pavaldinė.
Ji dirbo Šepardo grupėje. Ir…
Nė nepažinojau jos anksčiau.
Koks skirtumas, ar pažinojai? Esmė ta, kad dulkinai ją.
Juk dulkinai, taip?
Dulkink mane!
Bet tai nutiko vieną savaitgalį, gal prieš tris mėnesius.
Abipusiu susitarimu.
- Ji pati buvo iniciatorė. - Ne tai svarbiausia.
Tu – jos viršininkas.
Juk sakiau, aš nepažinojau jos.
Bet žinojai, kad ji dirba Šepardui, taip?
Supranti, Kupai, ji įsivaizduoja, kad gali tapti viceprezidente.
Viceprezidente? Jai tik 27 metai.
Ne, jai 28-eri, ir nesiruošiu čia su tavim ginčytis.
Negali manęs atleisti, Džekai.
Man pasakyta, kad pas mus galioja griežta politika dėl artimų santykių darbe.
Kurių galų atsitempei mane čia, kad praneštum apie atleidimą?
Žmogiškųjų išteklių skyriui reikėjo paimti tavo kompiuterį.
Konfidenciali informacija, juk žinai tvarką.
Jie yra mano klientai.
Na, vadovaujantis nekonkuravimo sutartimi, kurią pasirašei,
artimiausius dvejus metus jie tampa mūsų klientais.
Tikrai ketini mane sužlugdyti?
Pats viską supranti.
Mano kapitalo sąskaita?
- Tai mano pinigai, Džekai. Nė negalvok. - Tu atleistas…
- Nagi, Džekai. Taip negalima. - Tu atleistas ne savo noru.
Toje sąskaitoje – viskas, ką aš turiu. Tu sužlugdysi mane, Džekai.
Apgailestauju, kad viskas taip susiklostė, bet kitaip nebus.
Aš kreipsiuosi į teismą.
Jei nesikreipsi, gausi išmoką už šešis mėnesius.
Apsišikit.
Taip. Na…
Duodu tau kelias dienas apsispręsti.
Hanteri.
Ką čia darai?
Anksčiau baigiau darbą, pamaniau, atvažiuosiu tavęs.
- Šiandien ne antradienis. - Žinau.
Pamaniau, galėtume kartu praleisti laiką.
- Gal pavalgyti ledų. - Aš prisidirbau?
Jėzau, Hanteri, ne.
Negi tėvas negali susitikti su sūnum ne pagal grafiką?
Kaip sekasi mokykloje?
- Kaip sekasi mokykloje? - Normaliai.
Kaip ta korepetitorė, kurią suradom? Padeda tau?
Turbūt.
Turi draugę?
- Ne. - Gal esi nusižiūrėjęs?
Ne.
Gal gali atsakyt nors į vieną mano klausimą
ilgesniu nei vienskiemeniu žodžiu?
Galbūt.
- Užeisi? - Taip. Noriu pasilabinti su Tore.
- Sveikas, mažuti. - Labas, mama.
- Kaip sekėsi? - Normaliai.
Ką čia darai?
Nusivedžiau Hanterį ledų.
Šiandien ne antradienis.
Jau girdėjau.
- Torė namie? - Dar negrįžo.
Kas?
Ką reiškia tas žvilgsnis?
- Koks žvilgsnis? - Žiūri į mane taip…
lyg nenorėtum manęs matyti.
Kas negerai?
Man nepatinka, kad pasirodai čia ne savo dieną.
Tik nusivedžiau jį ledų, Dieve mano.
Tu jį trikdai. Ribos nustatytos ne veltui.
Ribos? Kalbi apie monogamiją?
Tu rimtai, Kupai?
Praėjo jau dveji metai. Kada baigsi man prikaišioti?
Nežinau. Kaip manai, koks senaties terminas taikomas neištikimybei?
Gal trumpesnis nei tas, kai vaidini liūdną vyrą, kuriam įtaisyti ragai.
- Įtaisyti ragai? Kaip čia kalbi? - Žinai, ką?
Jei būtum nors truputį sąmoningesnis,
suprastum, kad tokie dalykai nutinka ne be priežasties,
ir galbūt tada prisiimtum sau nors mažą dalelę kaltės.
Labai atsiprašau, bet tu permiegojai su Niku, išgrūdai mane iš čia,
esu priverstas už viską mokėti,
ir dar nori suversti man kaltę?
Nesiruošiu dabar ginčytis.
Žinai, vienam ginčytis neįdomu.
Ko?
Jis sakė, kad jam reikia naujo būgnų komplekto?
Naujo būgnų komplekto? O kuo blogas senasis?
Nežinau, jis senas ir nudrožtas.
Grupė, kurioje jis groja, ir labai nebloga grupė, beje,
liepė nusipirkt jam naują.
- Dieve. - Nikas sakė, kad gali išrinkti…
Ne. Aš… Nikui nereikia rinkti būgnų komplekto mano vaikui.
- Tik pasiūliau, jei kartais neturi laiko… - Aš tuo pasirūpinsiu.
Palauk. Kupai.
Nuvedžiau Torę pas dermatologą.
- Ji neturi problemų su oda. - Gal nori pats jai tą pasakyti?
Ji nori tų naujų lazerinių procedūrų. Jų reikia trijų.
Viena procedūra – 1 500 dol.
Sąskaitą atsiųs tau el. paštu.
Kiekvienas pasimatymas su tavim man kainuoja.
Pasistenk rodytis antradieniais.
Perduok Torei nuo manęs linkėjimų.
Jėzau.
Bliamba. Šito betrūko.
Tai šūdas. Atleiskit. Tai mano kaltė.
Tai jau tikrai.
- Duosiu jums savo kortelę. - Tore?
Sveikas, tėti.
Džeikai, tai mano tėtis.
Tėti, tai Džeikas.
Malonu susipažinti, pone.
Atsiprašau, kad dėl to teko įlenkti jūsų mašiną.
Pala, kas tu toks?
Džeikas Vestonas.
Gerai, man tai nieko nesako.
Jis – mano vaikinas.
- Atsiprašau, kiek tau metų? - Dvidešimt, pone.
Nevadink manęs ponu. Tuo manęs nepapirksi.
- Atsiprašau. - Gerai, tai tau dvi…
Jai – 17-a. Žinai šios valstijos įstatymus?
- Viskas ne taip, pone. - Tėti.
Gerai. Džeikas, taip?
Jei dar kartą pavadinsi mane ponu, įspirsiu tau į kiaušus.
Tėti, neišprotėk, gerai? Mama, tėtis kalba nesąmones.
- Tau čia normalu? - Eikit vidun,
- užkąskit ko nors, gerai? - Tu žinojai?
Tau čia normalu?
- Atsiprašau dėl mašinos. - Gerai, atšok, Džeikai. Atšok.
Kas tau negerai?
Tau priimtinas tavo dukters žaginimas?
- Tik nepradėk. - Kas?
- Ji įsimylėjusi. - Ji – vaikas. O jam 20 metų.
Kaip tu nesupranti?
- Mieloji. - O Dieve.
Palieki juos vienus… Puiku, Nikas irgi čia.
- Sveikas. - Labas, Kupai.
Jis viskuo pasirūpins.
Skubu pasisveikinti. Seniai matytas.
- Sveikas. - Labas.
Taip. Gerai. Taip.
Žinai, kaip tik ruošiausi kepti steikus.
Gal norėtum pasilikti?
Gal norėčiau pasilikti?
Spėju, nenorėčiau pasilikti turbūt todėl, kad mintis
būti savo namo kieme
ir valgyti steikus, kuriuos ant mano griliaus, kainavusio 5 000 dol.,
iškepė vyras, kuris dulkina mano žmoną, sukeltų man norą
čiupti steikams skirtą peilį
ir išsipjauti širdį.
Turbūt todėl ir nenorėčiau pasilikti.
Todėl išvažiuoju.
Klausyk, aš viską suprantu, Kupai.
Tikrai suprantu. Patikėk.
Tiesiog bandau rast būdą, kad viską pamirštume.
Taip visiems bus geriau.
Taip, sėkmės.
Pasakyk tam šūdžiui, kad atsiųsiu jam sąskaitą.
Saugok kojas, mielasis.
Vairavau visą naktį, o Haskelas miegojo kaip užmuštas.
Po kurio laiko ir pats vos neužmigau.
KITOS IŠLAIDOS, MOKESČIAI IR RINKLIAVOS
LIKUTIS DIENOS PABAIGAI
Netrukus vėl pamatysiu Sju.
- Ilga kelionė ėjo į pabaigą… - Šūdas.
…jau greitai nebereikės dardėti keliais.
Ėmiau galvoti apie ateitį,
kuri negalėjo būt šviesesnė, net jei būčiau ją papuošęs neono lempomis.
Buvo gera galvoti, kad Sju šitaip pasisekė.
Gal pasisekė ir man.
Negi nesupranti, kad jei mane sučiups,
jiems kils klausimų, iš kur gavau mašiną ir visa kita?
- Be to, jie apkaltins mane žmogžudyste. - Jei būsi protingas, tavęs nesučiups.
Labas.
Ką darai?
- Sveika. - Labas.
Taip! Dulkink mane! Nagi.
Samantos vyras Polas susikrovė turtus iš užkandinių.
- Turėjo jų devynias, metrinį liemenį… - O Dieve.
…ir rimtų bėdų dėl erekcijos.
Taip! Po galais! Taip!
Nuo tada, kai išsiskyrė, ji bando atsigriebti už prarastą laiką.
Jėzau.
Tu pradrėskei man odą.
Na, žinosi, kad aš nevaidinau.
Viskas gerai?
Taip.
Turi eiti?
Ne.
Kas? Nori, kad išeičiau?
Ne, tik…
Pasirodė, kad atsitiko kažkas
- svarbaus. - Ne.
Bet gerai. Gerai.
- Kas yra? - Ką? Viskas puikiai.
Ne, jei nori ką nors pasakyti, tai imk ir pasakyk.
Prieš minutę dar buvai manyje,
o dabar jau nori atsikratyti.
Sem, Dieve mano.
Ne, viskas gerai, tikrai. Viskas gerai. Aš išeinu.
Rimtai, tai tik biologija, ar ne?
Atslūgo dopaminas po kelių orgazmų.
Galvojau, kad kas nors atsitiko tavo vaikams.
Ne, mano vaikai saldžiai miega, bet ačiū, kad rūpiniesi.
Gerai, klausyk… Įvyko nesusipratimas.
Man atrodo, kad tu manęs nesupratai. Klausyk…
Na, jei atvirai, man truputį nemalonu ir…
Nes tu pats mane pasikvietei, taip?
Pasipuošiau seksualiais apatiniais…
- Sem. - …išsikviečiau auklę, nusišveičiau odą.
Atleisk man.
Girdi? Aš nenoriu, kad išeitum.
Pasakyk man tiesą.
Ar kada pagalvojai, kad mūsų santykiai galėtų būti rimtesni?
Nagi. Sem.
Liaukis.
Mes susitikinėjam jau pusę metų,
bet nieko rimtesnio tarp mūsų nėra.
Klausyk, juk žinai, kokie mano rezultatai Beilio firmoje, ar ne?
Galėčiau persivilioti pusę savo klientų,
pajungtume naftininkų šeimas iš Teksaso,
uždirbčiau pusę milijardo dol. per mažiau nei pusmetį. Visiems bus gerai.
Ir dar nepermiegojai nė su viena bendradarbe.
Klausyk, Džekas visus apskambino. Niekam neleidžiama tave priimti.
Nagi, Monti. Tik per mane gavai šį darbą. Dabar padėk man.
Jis visiems skambinėja, žmogau.
Klausyk, žinau, kad Džekas visiems skambinėja.
Dėjau ant Džeko. Čia jis draugų neturi.
Malonu girdėti.
Klausyk, negaliu pykdyti Džeko.
Tik ne dabar, kai patiriam tiek nuostolių dėl technologijų akcijų.
Kurį laiką galvojau apie tai, kaip tave persivilioti.
- Na… - Nekonkuravimo sutartis galioja 90 dienų?
Kažkada buvai mano vietoje, Monti, o aš – tavo.
- Taip, žinau. - Dvejus metus?
Negi prieš ją pasirašydamas nepasitarei su advokatu?
Na, sutartis man buvo priimtina, ką galiu pasakyti?
Nori mano patarimo?
Nelabai.
Liaukis, Kupai. Juk žinai, kad mane varžo nekonkuravimo sutartis.
Pailsėk, palauk, kol viskas pasimirš, nes dabar niekas tavęs nesamdys.
Tau reikėtų kreiptis į kurį nors šeimyninį biurą iš Dubajaus.
Jiems nusispjaut į nekonkuravimo sutartį ir tą romaną su mergina.
Nebuvo jokio romano.
Jiems bet kuriuo atveju nusispjaut.
Kupai, nagi, nebūk toks.
Atsiprašau, kad vėluoju.
Užsakiau kaip visada.
Eisi rytoj pas Milerius?
Esu pakviestas, kodėl ne?
Šiaip paklausiau.
Jei turėčiau vengti visų renginių vien todėl, kad ten sutiksiu Mel ir Niką,
- neiškelčiau kojos iš namų, bliamba. - Aš Kupo komandoje.
- Nėra jokių komandų. - Nesąmonė.
Gerai, kas atsitiko?
Ką?
Netikrini telefono.
Nevalgai paskubomis. Kažkas ne taip.
Kas, jei kurį laiką nedirbčiau?
Kodėl turėtum nedirbti?
Nežinau, gal noriu pabūti su vaikais. Paskaityti knygą.
Kalbam apie kelias savaites,
- gal mėnesį? - Būtent.
Arba, sakykim, metus.
Kupai, kiekviename pokalbyje išmuša ta minutė,
kai tenka nustoti malti šūdą ir eiti prie esmės, bliamba.
Aš netekau darbo.
Ką išdulkinai?
- Kodėl iškart galvoji apie… - Ne.
Nesi nei alkoholikas, nei rasistas, tavo darbo rezultatai yra geri,
vadinasi, lieka dulkinimas.
Jėzau, Barni, liaukis.
Tiesiog nesuprantu, kodėl Džekas nusprendė mane atleisti.
Geriausiu atveju aš tik peržengiau ribą.
Džekas nusprendė tave atleisti ir pasiliko tavo klientus. Tikrai taip manai?
- Ką manau? - Kad geriausiu atveju tik peržengei ribą.
Na, ji dirbo visai kitame aukšte.
- Aš jos nepažinojau. - Negalėjai susirasti kitos?
- Bet kurios kitos? - Ji pati mane sugundė.
- Jokio skirtumo. - O turėtų būti, bliamba.
Turėtų. Turėtų būti skirtumas.
Beilio firma viską sureguliuos.
Ką?
Paduok Beilio Raselo firmą į teismą. Jie viską sureguliuos.
Kodėl jie turėtų tai daryti?
Nes tu nesi nei alkoholikas, nei rasistas, ir tavo rezultatai buvo geri.
Jie nenorės, kad reikalo imtųsi teisėjas. Bylinėkis su jais.
Esi mano verslo vadybininkas, ne advokatas.
Kaip tavo verslo vadybininkas
primygtinai rekomenduoju susirasti advokatą.
Tiesiog noriu žinoti, ar ilgam užteks turimų pinigų.
Tavo santaupų?
Šešiems mėnesiams. Geriausiu atveju – septyniems.
Negali būti.
Alimentai, vaikų išlaikymas, du namai, mašinos, privačios mokyklos,
nekalbant apie tavo seserį, ir tai tik ledkalnio viršūnė.
Džekas viską sureguliuos.
Džekas sumals mane į miltus. Negaliu stoti į kovą prieš juos.
Tu negali nestoti į kovą.
Tikėjausi, kad turiu daugiau.
Turėjai. Bet pernai žiauriai nukrito technologijų įmonių akcijos.
Pernai visi nukentėjo nuo technologijų įmonių akcijų.
Bet ne visi skyrėsi arba dulkinosi su savo bendradarbe.
- Pasikalbėk su Mončiu. - Kalbėjau ir su juo, ir su Lencu.
- Nieko gero? - Turiu dvejų metų nekonkuravimo sutartį.
Žinau.
Kupai, ką geri?
Mesk į šoną.
Turiu 15-os metų japoniško viskio, būtinai turi paragauti.
Dvi.
Už gyvenimą.
Švelnus, ar ne?
Taip.
Taigi…
kaip vienišiaus gyvenimas?
Na, yra ir pliusų, ir minusų.
Nesąmonė. Turbūt neatsigini nuo moterų.
Nagi, apšviesk mane. Naujausios žinios iš fronto.
Šiemet vėl vesiu tą labdaros vakarą,
užsakiau tau du staliukus, kaip pernai.
Primink, kiek kainuoja staliukas?
Trisdešimt gabalų. Porai – šešiasdešimt.
Nagi, pernai nusipirkai du staliukus.
Taip, na, pernai nebuvau išsiskyręs, Piteri.
Taip, tu teisus. Atleisk.
Nepagalvojau.
Pastačiau tave į nepatogią padėtį.
Persirašysiu tuos staliukus sau, o tave išbrauksiu iš sąrašo.
Nieko nekeisk.
- Esi tikras? - Taip, viskas gerai.
Nenorėjau pasirodyt šikniumi.
Kai kuriems žmonėms tai pavyksta savaime.
Užsikrušk.
Tu nieko prieš, tiesa?
Juk mes suaugę žmonės.
- Žinoma. Viskas gerai. - Šaunuolis.
Čia gyventi pavojinga.
- „Macallan 25“, prašyčiau. - Žinoma.
Ačiū.
Triskart NBA visų žvaigždžių komandos narys. Ką jau čia padarysi?
Na.
Man to paties, tik daugiau.
Žinoma.
Už Kupo komandą?
Dar vieną.
Tad pasakiau Piteriui,
kad turim išvažiuot atostogų su vaikais, suprantat,
kol jie dar nori su mumis būti,
nes kas beliks vėliau? Kalbėtis dviese?
Mes jau taip seniai vedę, kad atsikalbėjom iki valios.
Taigi, šeštadienį išvykstam į Belizą.
Radau mums vilą su nuostabiu vaizdu į pakrantę.
Vaikai gyvens atskiroje viloje šalia,
- tad neteks stumdytis užpakaliais. - Aš tuoj.
Bet aišku, kad niekur nuo to nedingsim, nes mūsų viloje bus virėjas
ir valgomasis, tad kai jie išalks…
Jie nežino, ką sugeba mūsų vaikai, kai išalksta.
Kaip sekas, Kupai? Viskas gerai?
Puikiai, Mel. Kaip tau?
Normaliai.
Norėjau pasakyti,
kad žaviuosi jūsų draugiškomis skyrybomis.
Diana.
Ne, tik sakau, suprantat.
Pameni, kai skyrėsi Maikas su Geila? Buvo tikras Armagedonas.
Pameni?
Jie nė negalėjo būti viename kambaryje.
Jie negalėjo būti viename mieste.
Ar ne?
Sem, o jūs galėtumėt likti draugais su Polu?
Jokių šansų,
bet ačiū, kad šito paklausei visų akivaizdoje.
Aš tik paprasčiausiai žaviuosi, kaip inteligentiškai viską išsprendėt.
Žinai, mielasis, kai mes skirsimės, pasielgsim taip pat inteligentiškai.
Viskas. Daugiau nė lašo.
Aš tik…
Malonu matyti…
kokie mes visi čia apsišvietę…
- Matai? - …žinot.
Na, Mel ir Nikas turėjo romaną, kuris išardė mudviejų santuoką,
ir, spėju, tik laikas parodys, kokią žalą tai padarė mūsų vaikams,
bet, žinot, jūs visi – tokie supratingi.
Jei būčiau žinojęs…
Einu į tuliką.
Mes juk nežinom, kaip ji buvo nužudyta. Manau, ginklas…
Jai trenkė su žvakide.
Su žvakide? Tikrai žinai?
Su sunkia sidabrine žvakide.
- Iš kur žinai? - Mikroskopas.
Prašau. Tik…
Gal kas norit trumpam apsikeisti mašinomis?
Atšok.
- Šūdas! - Jėzau.
- Tėti! - Kas per… Dėl Dievo meilės!
Neįtikėtina, bliamba.
- Pone Kuperi. - Dink iš akių, Džeikai.
Atleiskite, pone. Mes nežinojom, kad jūs atvažiuosit,
garbės žo… Šūdas.
Tėti! Ką padarei? O Dieve.
- Sakiau, kad nevadintum manęs ponu. - Kaip tu?
Kas tau negerai, bliamba?
- O Dieve. Tėti. - Turiu atsiliepti. Labas.
- Ne, Briusai, atleisk. Ką? - Trenkė tiesiai į…
- Ką galiu padaryti? Kaip tau padėti? - O Dieve. Gerai.
- Būsiu po dešimties minučių. - Tau galvoj negerai?
Taip, apgailestauju. Iki.
Tiesiog… Uždėk ant jo ledo. Viskas bus gerai.
Viskas atrodo tikra
Tu atrodai tikra
Mano išgalvota meile
Sveikas, Briusai.
- Ačiū, kad atvažiavai, Kupai. - Patys suprantat.
Bet mane persekioja jausmas
Kad pakilčiau į dangų
Jei galėčiau nusisukti ir pabėgti
Sveikas, Endi.
Man paskambino Briusas.
Taip ir maniau, kad paskambins.
Vis viena būtų reikėję, kad kas nors parvežtų mane namo.
Kaip čia atsidūrei?
Atėjau.
Vėl nebevartoji vaistų?
Tik norėjau ką nors pajusti, supranti?
Kaip jautiesi?
Šūdinai, jei atvirai.
Kaip tau sekėsi?
Irgi šūdinai.
Nekaip atrodai, paprastai aš šitaip atrodau.
Stokis. Parvešiu tave namo.
Žinai, jis mane tebemyli.
Mieloji, jis turi žmoną ir du vaikus.
Na, visi ką nors turi.
Kieno dainą ten grojai? „The Smashing Pumpkins“?
„Radiohead“, neišmanėli.
Taip. Žinoma. Sėskis.
Tau viskas bus gerai.
Duok ją man. Lipk į mašiną.
- Nauja mašina? - Pakaitinė.
Tik nesityčiok.
Turiu problemų, Ali.
Didelių?
Tau gali tekti išsikraustyti iš buto ir grįžti pas tėvus.
Na, jie neapsidžiaugs.
Taip. Jei ir toliau nevartosi vaistų.
Nieko negaliu pažadėti.
- Mašinoje dvokia. - Dieve, pats žinau.
Lyg joje būtų kas nors miręs.
Tiesiog… Prašau, išklausyk mane.
Klausyk, apgailestauju dėl to, kas tau nutiko.
Užknisa, kad tave atleido.
- Tikrai taip manai? - Žinoma.
Na, tada gal atsiimtum savo skundą?
Na, galėtum jo atsisakyti ir išgelbėti Beilio firmą nuo teismo.
- Galėčiau grįžti į darbą. - Ką?
Klausyk, atsiprašau, jei pasielgiau su tavim netinkamai.
Tiesiog pamaniau, kad smagiai leidžiame laiką.
Pala. Minutėlę. Aš…
Nesuprantu, apie ką tu.
Aš nepateikiau jokio skundo.
Kupai. Jis užsiėmęs.
Viskas gerai, Mere.
- Nebuvo jokio skundo. - Kupai. Tau čia negalima.
Liv Kros nepateikė jokio skundo.
Tai – Žmogiškųjų išteklių reikalas. Žinau tik tai, ką man pasakė.
Nesąmonė, Džekai. Tai tavo darbas.
Tu pažeidei kompanijos politiką. Neturėjau kitos išeities.
Pamatei galimybę perimti mano klientus ir nusprendei mane sudirbti.
Tu pats susidirbai.
Maniau, kad esam draugai.
Tada bent jau leisk pasilikti savo kapitalo sąskaitą.
Maldauju tavęs. Tai mano pinigai. Man jų reikia.
Ne, jie ne tavo.
Tavo didžiausia klaida buvo galvoti, kad čia kas nors priklauso tau.
Gerai jau, gerai.
Jei negali turėti, vadinasi, tau nepriklauso.
Tik nesugadink tos gražuolės mašinos.
Gerai, užvesk ją.
Prašau.
Kaip Torės vaikinas?
- Džeikas? - Taip.
Jis išgyvens.
O Torė?
Duok jai daugiau laiko. Darau viską, ką galiu.
Nepažįstu tavęs, Kupai.
Klausyk, atleisk dėl to vakarėlio. Truputį padauginau.
Kalbu ne apie vakarėlį, kalbu apie tai,
kad užsipuolei mūsų dukters vaikiną.
- Nors, Jėzau Marija. - Kas dar?
Nežinau.
Tiesiog atrodai labai…
vienišas.
Taip, na, aš gyvenu čia, o tu gyveni mūsų namuose su mūsų vaikais.
- Žinau. - Tu mane palikai. Todėl ir esu…
vienišas.
Kalbu ne apie tai.
Aš nerimauju dėl tavęs.
Kas yra?
Nagi, liaukis. Juk gali man pasakyti.
Man viskas gerai.
Bandau gyventi toliau.
Aišku.
Viską suprantu.
Ačiū, kad užsukai.
Ačiū už alų.
Panele Kros.
- Kuo galiu padėti? - Tikiuosi paaiškinimo.
Dėl Endriaus Kuperio.
Aš nepateikiau skundo.
Kažkas pranešė apie jus Žmogiškųjų išteklių skyriui.
- Bet skundo nebuvo. - Viskio?
- Ne. - Prisėskit.
Apgailestauju, kad buvo pranešta, bet yra skundas ar ne,
p. Kuperis pažeidė mūsų kompanijos elgesio taisykles.
Jis yra įtakingas darbuotojas,
o mes labai atsakingai žiūrime į teises ir jų apsaugą.
Mūsų pareigos niekaip nesusikerta.
Nesu atskaitinga nė vienam, kuris būtų atskaitingas jam.
Ar tai reiškia, kad jis negalėtų jūsų atleisti, jei taip nuspręstų?
Nereikėjo jo atleisti.
Turiu pilną kabinetą darbo teisės juristų, kurie sako priešingai.
Šepardas labai jus giria. Norėtų skirti jums aukštesnes pareigas.
Kad turėtumėt savo klientūrą. Esat tam pasiruošusi?
Kaip tai susiję tarpusavyje?
Tas klausimas jau išspręstas. Perėjau prie kito.
Jūsų ateitis mane domina labiau, nei Kupo praeitis.
Štai kas. Dabar laukiu skambučio,
bet kurią nors dieną pavakarieniaukim ir viską aptarkim.
Merė suderins laiką.
Šepardas irgi dalyvaus?
Jei tik pageidauja.
Ačiū.
KUPAI NORĖČIAU
Gerai, viską pasiėmėt…
Tam tikra prasme
gyvenimas yra tarpusavyje susijusių sprendimų virtinė.
Mileriai nusprendė nuvykti į Belizą.
Aš nusprendžiau nuvykti pas Milerius.
Vestmonto gyvenvietė turi nuosavą privačią saugos tarnybą
ir Vestmonto policijos nuovadą.
Nusikalstamumas lygus kone nuliui.
Kai ilgą laiką gyveni tokioje vietoje,
imi galvoti, kad esi apsaugotas nuo viso likusio pasaulio.
Nebegalvoji apie tokius dalykus kaip signalizacija,
pamiršti užrakinti visas duris.
18 karatų balto aukso „Patek Philippe“ laikrodis „Nautilus“,
mėlynas spinduliuojantis ciferblatas,
atsparumas vandeniui – iki 30 m, lyg kas nors norėtų tai patikrinti.
Kaip sakoma toje reklamoje: „Iš tikrųjų „Patek Philippe“ laikrodis yra ne tau,
tu jį paprasčiausiai saugai kitai kartai.“
Na, kita karta tikrina laiką telefonuose,
tad pamaniau, kad jo niekas nepasiges.
Sveiki. Kas atsitiko?
Labas vakaras, pone. Jūs čia gyvenat?
Taip, žinoma.
Nuo šiandien jūsų namui įjungtas priežiūros atostogų metu režimas.
Gatvėje pastebėjome hondą, name degė šviesos…
tad nusprendėme patikrinti.
Tai mano sūnaus automobilis.
Liepiau jam įvaryti ją į garažą prieš išvykstant.
Vis dėlto išvykstat atostogauti?
Taip. Rytoj anksti ryte.
Turbūt žmona nurodė jums neteisingą datą.
- Nieko tokio. Geros kelionės. - Ačiū, bičiuliai.
Dėkui.
Nežinau, ką aš galvojau.
Ne, meluoju.
Galvojau, kad Piteris ir Diana Mileriai yra tikri šikniai
ir neverti visų šių gėrybių.
Taip pat galvojau, kad kaimynystėje pilna tokių pat šiknių,
gyvenančių panašiuose namuose,
irgi prikimštuose brangaus šūdo, kurio jie niekada nepasiges.
Krūvos pamiršto turto, kuris tiesiog dulka stalčiuose
ir niekam neneša jokios naudos.
Aš puikiai tai žinojau, nes visai neseniai
buvau vienas iš tokių šiknių.
Galvojau apie alimentus, vaikų išlaikymą, teisines išlaidas, du namus,
viršytą būsto įkeitimo kreditą, mokestį už mokslą, turto mokesčius,
sveikatos draudimo įmokas, korepetitorius,
vaikų psichologus, išlaidas mašinoms, sodininkus,
kenkėjų naikintojus, stogų taisytojus, dažytojus, santechnikus, būgnų komplektus
ir banko sąskaitas, kurios ištuštėjo po skyrybų.
Ir kad niekas, įskaitant pačius policininkus,
niekada neįtartų tokio žmogaus kaip aš.
Nesakau, kad tai buvo gera mintis.
Tai buvo tik laikinas sprendimas.
Greitas būdas apmokėti kai kurias sąskaitas, kol vėl atsistosiu ant kojų.
Dar pagalvojau, o kas blogiausio gali nutikti?
Išvertė Laima Banionienė