Боже.
Господи.
Мамка му.
Ужас.
АМОНЯК
Мамка му.
Мислите си, че басейнът е метафора.
Само че беше истински и адски студен.
Не бях от хората, които се самоанализират, а доскоро и не подозирах,
че ще се свестя на пода в чужда къща, изцапан с кръвта на мъртъв тип,
преди да цопна в басейн, но вече съм от тях.
В този момент за кратко зърнах с крайчеца на окото си
опропастения си живот.
И се зачудих как можа всичко да се обърка толкова бързо.
Ето как става.
ЧЕТИРИ МЕСЕЦА ПО-РАНО
- Шотове! - Още ли?
- Барман! С какво да са? - С ром.
Тя какво пие? Сипи от нейното.
Готина си, да те черпя нещо?
Това е голямо повишение. Колко спечели?
"Макалан", 25-годишно. Барманът ме светна.
- Скъпо питие е, дано го заслужавам. - Ти плащаш. Аз съм Лив Крос.
- Андрю Купър. - Знам, работя за Майк Шепърд.
Не те познавам.
Майк рядко ни пуска над седмия етаж.
Онези печалбари там пощръкляха.
- Реших да се направя на заета. - С радост ще помогна.
За миг ми се стори, че ще дойдеш, но ми писна да чакам.
Отскоро съм необвързан, за пръв път от доста време.
- Позагубил съм чар. - Точно в това е чарът ти.
- Загубил съм тренинг. - Беше женен ли?
Да, 18 години.
- Значи си… - Стар за теб.
Не мисля.
- На колко си, на 27? - На 28.
- В това ти е чарът. - Може би.
- Или си бил в плен на брака и децата. - Два броя.
И дълго време си общувал с други женени с деца,
та не си се замислял, че има хора с друг житейски път и цели.
- Твоите цели какви са? - Трайна любов, здравословен секс,
финансова обезпеченост, душевен мир и хармония.
- Всеки има такива цели. - Ти кои осъществи?
Преосмисли правилата, това ми е мисълта.
- Мога да съм ти баща. - Вече си имам, казва се Милт.
Доста по-стар от теб е.
- Странно, това ме успокои. - Излизай повече.
- Излязъл съм. - Не си. На това излизане ли му викаш?
С всеки срещнат ли говориш така?
- Не пита дали съм била омъжена. - Е?
Бях, две години.
- Била си много млада. - Да.
- Оказа се, че харесва дебели проститутки. - Всеки с вкуса си.
По ирония като ученичка бях дебелана, но тогава още не ме е познавал.
Видях какво е ровил в интернет
и се запитах дали не ме е харесал, защото е надушил дебеланата в мен.
Не е това причината, повярвай ми.
Чарът ти се пробуди.
Виж сега.
Разбирам, че мъжете на твоята възраст са глупаци.
Виж им само пиянското перчене.
Инфантилни нарцисисти. Не са ти на нивото нито в разговор, нито в секса.
А мъж на моята възраст е пълната противоположност, нали?
Грижовен, мъдър и по-мъжествен. Каквото и да значи това днес.
- На 27 ли си? - На 28.
Значи си с 20 години по-млада от мен. Засега би сработило, нали?
Аз имам пари, ти - свобода, може да пътуваме, да се учим един от друг.
- В разговори и в секса. - Да.
Интересен съм ти, защото имам повече за разказване от теб.
А ти ме интригуваш, защото живееш за мига
с безразсъдната неотложност, която отдавна съм изгубил.
Без проблеми ще се забавляваме. До време всичко ще е наред.
Десет години по-късно ти ще си на 38 г., аз - на 58 г.
И ще започнат проблемите. Ще ти се приискат деца, а аз имам.
Ще почнеш да се питаш дали не пропускаш това велико чудо.
- Още ще си красива, а аз ще одъртявам. - Мислиш, че съм красива?
- И като стар ще си хубавец. - Личи си, защото вече остарявам.
Ще разредим секса, ще наблегнем на виното.
- До време и това ще сработва. - Казвали ли са ти, че много говориш?
Разведох се тъкмо когато взе да се чува вътрешният ми глас.
Да прескочим още десет години.
- Трябва ли? - Ще съм на 68 г.
Колкото и да се грижа за себе си,
простатата и косата ми ще са на друго мнение.
Ти ще се чудиш какъв ще е животът ти, след като се гътна,
а аз - кой ли млад жребец шибаш, когато си навън.
- Нима си толкова неуверен? - Още не, но ще стана.
- А характерите? - Твоят или моят?
- Сигурен си, че ще кръшкам? - Ще си го мисля.
Хем си уверен, хем - с ниска самооценка.
Аз ще съм ревнивият дърт грозник, а ти ще жадуваш за секс.
Ще сме обзети от досадния страх,
че в последните години от живота ни, най-трудните, ще сме сами.
Леле, кога измисли всичко това?
В десетте секунди, в които дойде от онзи стол.
Бих могла да те опровергая,
но да си призная, търсех само секс.
Виждаш ли проблем в това?
Нищо не ми хрумва.
ТРИ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Ето как става.
След колежа започваш в голяма фирма и ставаш брънка от веригата.
Но си вътре.
Имаш скапан апартамент - не ти е по джоба, но знаеш, че ще се опаричиш.
Жениш се, защото… Сещаш се.
Жена ти заживява при теб.
Разорен си, но сега сте двама.
Заедно сте и чувството е приятно.
Впрочем никоя друга няма да те чука така, както тя в онзи скапан апартамент.
В това число и тя.
Бачкате яко и се измъквате от безпаричието.
Най-трудните лесни пари.
Не са точно консерви и пушки.
Здрасти, тръгвам.
И тъкмо когато животът те удовлетворява, ти се ражда първото дете.
Дишай.
Купуваш къща с 30-годишна ипотека и с 4,5% лихва.
И пак си разорен.
Затова работиш повече.
Започваш да печелиш много,
от което пък ти просветва, че може да печелиш още повече.
Второ дете.
Втора къща и отново си разорен.
Но вече е друго.
Тежиш си на мястото и усилията ти са подплатени.
Къща, коли, материални придобивки.
Забравил си наивните планове, които някога си кроил,
и важните за теб неща в началото.
Животът ти лети и нямаш време да си зададеш трудните въпроси.
"Кога да спра? Какъв е смисълът от тоя гърч?"
Къща номер три.
Пет години след покупката й
един ден осъзнаваш, че си достигнал заветното плато
и за пръв път не си на минус.
И тъкмо когато решаваш, че държиш юздите
и си преодолял всички препятствия,
заварваш жена си, с която си от 18 години, в леглото.
О, да!
С твой близък приятел.
Къща номер четири е под наем.
Малка, но и депресираща.
- Още държим акции в "Пак Про"? - Нищожен брой.
- Правилно ли чух? - Ще се покачат.
Казвам ви, на плюс сме. Да не затъваме заради прохождащи компании.
- Още днес продай всичко. - Добре, шефе.
- Какво му е? - Нищо ми няма.
Зарязан е.
- Това новина ли е? - Обичам я.
Глупости, обичаш любовта.
- Не знам какво да правя. - Аз знам. Измъкни ни от "Пак Про".
Благодаря.
- Добро утро, Куп. - Джак.
- Господа. Днес играем скуош. - Така ли? Имам ли имейл от Мери?
- Може да греша. Тук ли ти е екипът? - Да.
- Тогава по обяд? - Става.
Супер.
Аут! Стегни се де.
Сервирай. Да му се не види!
- Как са децата? - Добре са.
- Жената? - Бившата.
Още ли е с онзи глупендер, баскетболиста? Как се казва?
Ник. Да.
Ще му се върне тъпкано.
В тази връзка имам лоша новина.
- Боже, да не се е завърнал ракът ти? - Какво? Не!
Едничкият ми тестис пращи от здраве.
- Друго исках да ти кажа. Уволнен си, Куп. - Супер.
Сериозно говоря, трябва да те освободя.
Какво?
- Онова момиче… Оливия ли се казваше? - Чакай малко, какво момиче?
- Какви ги дрънкаш? - Оливия Крос.
Лив Крос?
- Не може директор да спи с подчинен. - Никога не ми е била подчинена.
Тя работеше за Шепърд. Дори не я познавах.
Проблемът е, че си я чукал. Чука я, нали?
Чукай ме!
Да, но само за един уикенд, и то преди три месеца.
- По взаимно съгласие. Тя ме сваляше. - Друга ми е мисълта.
- Бил си й шеф. - Казах ти, дори не знаех коя е.
Но знаеше, че работи за Шепърд.
Тя смята, че са й отнели шанса да стане вицепрезидент.
Моля? Та тя е на 27 години.
На 28 г. Но не съм тук да спорим.
Не може да ме уволниш, Джак.
Имаме строга политика срещу секса с подчинени.
Защо ме доведе тук да ми го сервираш?
От "Човешки ресурси" искаха да вземат компютъра ти.
- Служебна информация. - Не пипай клиентите ми.
Според договора ти те са наши клиенти поне още две години.
- Така ли ще ме закопаеш? - Знаеш как е.
Капиталовата ми сметка?
- Парите са мои, Джак. Не може така. - Уволнен си дисциплинарно.
В тази сметка е всичко, което имам. Така ме съсипваш.
Съжалявам, но няма друг начин.
- Ще се съдим. - Дават ти шест заплати, ако се откажеш.
Майната ти!
Давам ти няколко дни да решиш.
Хънтър!
- Какво правиш тук? - Свърших по-рано и реших да те взема.
- Не е вторник. - Знам.
- Реших да се видим, да хапнем сладолед. - Загазил ли съм?
Боже, Хънтър! Не.
Не може ли един баща да види сина си извън определените дни?
Как е в училище?
- Как е в училище? - Бива.
- Новата учителка става ли? - Май да.
Имаш ли си гадже?
- Не. - Някоя на хоризонта?
Не.
Има ли шанс днес да ми отговориш с повече от две думи?
Може би.
- Ще влезеш ли? - Да, искам да видя Тори.
- Привет. Как беше днес? - Здрасти, мамо. Добре.
- Какво правиш тук? - Бяхме с Хънтър за сладолед.
- Не е вторник. - Вече ми казаха.
- Тори тук ли е? - Още я няма.
- Защо ме гледаш така? - Моля?
- Гледам нормално. - Знам този поглед.
Гледаш така, когато има проблем. Какво става?
Сложно е, когато идваш в ден извън определените.
Боже, ядохме сладолед.
Това го обърква. Затова са границите.
Граници като моногамията ли?
Сериозно ли, Куп? Минаха две години. Още ли ще ми го натякваш?
Не знам. Какъв е срокът на давност за изневярата?
По-кратък от времето, за което го играеш тъжен рогоносец.
Кой говори така? Не те познавам.
Ако виждаше по-далеч от носа си, щеше да знаеш, че тия неща са свързани,
и може би щеше да поемеш твоята отговорност.
Ало, спиш с Ник, изгони ме от тази къща,
плащам за цялата тази каша, а изведнъж аз съм безотговорният?
- Няма да обсъждам това сега. - Така ти изнася.
- Стой. - Какво?
- Той каза ли, че иска нови барабани? - Че какво им е на старите?
Не знам, износени са.
Свири в доста добра група и му трябват нови барабани.
- Ник искаше да му вземе. - Не, няма да купува нищо на моето дете.
- Ако си много зает… - Аз ще ги взема.
Чакай, Куп.
Заведох Тори на кожен лекар.
- Кожата й е добре. - Ти й го кажи.
Иска някаква нова лазерна процедура. Три пъти и е готова.
Всяка процедура е 1500 долара. Ще ти изпратят фактурата.
- Всяко виждане с теб ме охарчва. - Ами спазвай вторниците.
Поздрави Тори от мен.
Боже!
Мама му стара! Как стана това?
- Съжалявам. Вината е само моя, човече. - Така е.
- Ето координатите ми. - Тори?
Здрасти, тате. Джейк, това е баща ми. Тате, това е Джейк.
Приятно ми е, сър. Съжалявам, че чукнах колата ви.
- Кой си ти? - Джейк Уестън.
- Това нищо не ми говори. - Гаджето ми.
- На колко години си? - На 20, сър.
- Не съм ти "сър", кого заблуждаваш? - Съжалявам.
- Тя е на 17. Знаеш ли законите в щата? - Нищо не правим, сър.
Джейк, наречи ме "сър" още веднъж и ще ти сплескам чепа.
- Тате, полудя. Мамо, татко полудя. - Ти позволяваш ли им?
- Влезте и яжте нещо. - Значи им даваш.
- Съжалявам за колата. - Разкарай се от очите ми, Джейк.
- Какво ти става? - А на теб?
- Съгласна си този да изнасилва дъщеря ни? - Я стига!
- Тя го обича. - И е дете, а той е на 20.
- Как може да си съгласна! - Скъпа.
Я, Ник бил тук! Ехо!
- Здрасти, Куп. - Той ще оправи нещата.
- Чакай да дойда да те видя. Здрасти. - Здравей.
Тъкмо щях да мятам едни сочни пържоли на скарата.
Защо не останеш?
Защо не остана ли?
Защо не остана?
Може би при мисълта да отида в собствения си заден двор
и да ям пържоли, печени на грила ми за пет бона
от мъжа, който чука жена ми,
ще ми се прииска да грабна японския си нож и да си изтръгна сърцето.
Може би затова не ми се остава. Тръгвам си.
Разбирам те, Куп. Наистина ти съчувствам.
Просто искам да превъзмогнем това. Заради всички ни.
Успех в начинанието. Кажи на онова леке, че ще му пратя сметка.
Пази се, скъпи.
ТЕГЛЕНИЯ, ТАКСИ
БАЛАНС ПО СМЕТКА
Мамка му.
Здрасти.
Какво правиш?
- Здрасти. - Привет.
Да! Давай!
Пол, мъжът на Саманта, забогатял от закусвални.
Имал девет, бил дебел и оная работа не му ставала.
Да! Мамка му!
След развода им тя наваксваше пропуснатото.
Егати.
Май ми направи рана.
Да знаеш, че не се преструвах.
- Всичко наред ли е? - Да.
- Трябва ли да си тръгваш? - Не.
Да не искаш да си тръгна?
Не, просто ми се стори, че имаш важна работа.
Нямам, но добре.
- Какво стана? - Нищо, всичко е наред.
Ако искаш да кажеш нещо, кажи.
Преди минута свърши в мен, а вече ми сочиш вратата.
- Сам, боже! - Няма проблем, честно. Тръгвам си.
Обяснявам си го с биологията. Допаминът пада рязко след оргазъм.
Реших, че е станало нещо с децата ти.
Отдавна спят. Но благодаря, че ги мислиш.
Май тълкуваш нещата погрешно. Не ме разбираш.
Малко е отблъскващо, ако съм честна. Все пак ти ме потърси, нали?
А аз облякох нещо секси. Уредих бавачка, лъснах си кожата.
Сам, съжалявам.
Не искам да си тръгваш.
Кажи ми истината. Има ли шанс връзката ни да се задълбочи?
Стига, Сам.
Върни се.
Бяхме така от половин година, а още не се решавах на нещо повече.
Знаеш какви печалби докарвах в "Бейли".
Ще доведа половината клиенти и с петролните фамилии в Тексас
ще докарам половин милиард за няма и шест месеца.
И още не си спал с наш подчинен. Джак разгласи никой да не те взема.
- Монти, аз те уредих тук, наеми ме. - Той не дава.
- Знам, че Джак ви е предупредил. - Майната му. Тук той няма приятели.
Радвам се.
Не искам да ядосам Джак. Тази година понесохме голям удар.
Отдавна искам да те взема.
По договор след три месеца ли ще можеш?
Едно време беше на моето място.
- Знам. - След две години?
- Не прочете ли срока, преди да подпишеш? - Но пък бяха щедри.
- Искаш ли съвет? - Не.
Не мога да те наема веднага.
Нека мине време и скандалът да отшуми. Никой няма да те вземе сега.
Поразпитай в новите ни офиси в Дубай.
Нехаят за договора ти и за това с момичето.
- Момичето не е "това". - Все тая, не им пука.
Куп, недей така.
- Извинявай, че закъснях. - Взех обичайното.
- Ще ходиш ли на партито на сем. Милър? - Канен съм, няма как.
Питам просто.
Ако отбягвах всяка сбирка, понеже Мел и Ник може да са там,
- нямаше да излизам. - За отбор "Куп" съм.
- Няма отбори. - Глупости.
- Какво не е наред? - Моля?
Не си проверяваш телефона, не бързаш да се наядеш.
Да си взема ли почивка?
Защо?
Знам ли, да видя децата си, да прочета книга.
- За не повече от месец ли? - Точно така.
Или за година.
Във всеки разговор настъпва момент,
когато да изплюеш камъчето.
Останах без работа.
- Кого си изчукал? - Защо веднага реши, че…
Не си пиянде или расист, носеше печалби, значи е секс.
Боже, Барни, стига.
Просто не схващам защо Джак ме наказва така.
Случаят е спорен.
Уволнил те е и е взел клиентите ти. Къде е?
- Кое? - Къде е спорното?
В друг отдел е, не я познавах.
- Не намери ли друга? - Тя ме сваляше.
- Няма значение. - А трябва.
Трябва да има значение.
- "Бейли" ще сключат сделка. - Какво?
- Съди ги, ще искат сделка. - Защо?
Не си пиянде или расист и докарваше печалби.
Ще искат да избегнат дело.
Не си адвокат, а мой бизнес мениджър.
Като такъв те съветвам да си наемеш адвокат.
Чудя се колко ще изкарам с това, което имам.
Със спестеното ли?
- Най-много седем месеца. - Шегуваш се.
Издръжка на бивша жена и деца, две къщи, коли, частни училища.
Сестра ти. Сигурно пропускам и други харчове.
- Джак ще е готов на сделка. - Ще ме смачка. Не мога да се боря с него.
Не се отказвай.
Нямах ли много повече?
До миналогодишния срив на акциите на техкомпании.
Всеки пострада.
Но не всеки се разведе и чука колежка.
- Иди при Монти. - Вече бях. При Ланс също.
- Какво стана? - Имам две години забрана за конкуренция.
Знам.
Куп, какво пиеш?
Зарежи това. Имам 15-годишно японско уиски.
Две.
Наздраве.
Добре влиза, нали?
Как е ергенлъкът?
Има си хубави моменти.
Да бе! Сигурно чукаш всичко що мърда.
Хайде де, разкажи ми нещо.
Тази година пак организирам благотворителна вечеря.
Две маси са за теб като миналата година.
- По колко вървяха? - По 30 бона. За две маси - 60.
- Миналата година взе две маси. - Тогава не бях разведен, Питър.
Съжалявам, не съобразих. Не биваше да те насаждам на пачи яйца.
- Ще махна името ти от списъка. - Остави го.
- Сигурен ли си? - Да.
Получи се тъпо, не исках.
Някои хора имат вроден талант за това.
Не ме занасяй.
Нали нямаш нищо против? Зрели хора сме.
- Разбира се, всичко е точно. - Чудесно.
"Макалан 25", моля. Благодаря.
Три пъти в Мач на звездите на НБА. Нямаш шанс.
Да.
- Ще пия същото, но нека е голямо. - Добре.
За Куп?
Още едно.
Казах на Питър да пътуваме с децата,
докато още можем, че в един момент няма да искат.
Тогава какво? Ще си бъбрим ли? След толкова години брак всичко си знаем.
Затова в събота заминаваме за Белиз.
Ще сме във вила с невероятна гледка към брега.
Децата ще са в съседна вила.
- Да не си пречим. - Извини ме.
Но при нас ще има готвач и трапезария, така че огладнеят ли…
В хотела ще вдигнат ръце от нас.
Добре ли си, Куп?
Добре съм, Мел, а ти?
И аз.
Вие двамата, напълнихте ми душата как се разведохте по приятелски.
- Даян. - Не, така си е.
Като се разведоха Майк и Гейл, тук беше бойно поле, едва се гледаха.
- Биха се подминали на улицата. - Нали?
Сам, мислиш ли, че с Пол ще си останете приятели?
Никакъв шанс. Но благодаря, че ме попита пред всички.
Възхищавам ви се как се разделихте като възпитани хора.
Скъпи, като се развеждаме, да вземем пример от тях.
Дотук беше с пиенето.
Страхотно е.
Колко сме цивилизовани!
Видя ли?
Мел и Ник бяха любовници, което сложи край на брака ни.
Времето ще покаже как се е отразило на децата ни.
Но пък всички сте толкова разбрани.
Ако бях знаел…
Отивам да пикая.
Опа.
Ето.
- Да си разменим колите за малко? - Че и питаш!
ЧУПЛИВО
- Ужас! - Боже.
- Татко! - Мама му стара!
Не е за вярване!
- Господин Купър. - Чупката, Джейк.
Извинявам се, сър, не знаехме, че ще идвате.
Татко, какво му направи? Боже!
- Не съм ти "сър". - Удари ли те?
- Какво те прихвана? Боже, татко! - Трябва да се обадя. Ало?
Съжалявам, Брус. Какво?
- Как да ти помогна? - Добре, идвам.
- До десет минути. - Луд ли си?
Съжалявам, чао.
Наложи му лед, ще ти мине.
Изглеждаш истинска.
На вкус си истинска,
моя фалшива, пластмасова любов.
Здрасти, Брус.
- Благодаря ти. - За нищо.
Но чувството не мога да сдържа,
към небето искам да се устремя.
Да можех просто да побягна.
- Здрасти, Анди. - Брус ми се обади.
Знаех си, че мога да разчитам на него. Няма да откажа превоз.
- Как дойде до тук? - Пеша.
- Пак ли си спряла хапчетата? - За да не потискам чувствата си.
И как е?
Тъпо.
- А твоят ден как е? - Същата работа.
Дори на мен ми се виждаш зле.
Ставай да си ходим.
- Още ме обича. - Мила, той има жена и две деца.
Всеки има нещо.
"Смашинг Пъмпкинс" ли свиреше?
"Рейдиохед", тъпчо.
Да, ясно. Качвай се.
Ще се оправиш.
Дай ми това и се качвай.
- Нова кола? - Взех я назаем. Не ме бъзикай.
Загазих, Али.
Зле ли е?
Трябва да напуснеш жилището и да се върнеш при нашите.
Ще им призлее.
- Да, ако не си пиеш хапчетата. - Не обещавам.
- В тази кола смърди гадно. - Да, сякаш возя труп.
Лив.
Само искам да поговорим за малко.
Съжалявам за случилото се. Ужасно е, че те уволниха.
- Наистина ли го мислиш? - Разбира се.
Тогава ще оттеглиш ли жалбата?
Така ще предпазиш "Бейли" от съдебно дело.
- Ще си върна работата. - Какво?
Съжалявам, ако не съм се отнесъл добре с теб.
- Мислех, че просто си гледаме кефа. - Спри, не те разбирам.
Не съм пускала жалба.
- Куп, той е в разговор. - Спокойно, Мери.
- Няма жалба. - Куп, не бива да си тук.
- Лив Крос не се е жалвала. - Питай "Човешки ресурси".
- Глупости, ти си бил! - Ти погази фирмената политика.
Видял си шанс да ме изиграеш.
- Сам се прецака. - Уж беше приятел.
Поне ми остави капиталовата сметка.
- Моля те, парите са мои, трябват ми. - Не са твои.
Грешката ти беше, че смяташе всичко това за твое.
Добре де.
Не е твое, щом ти се изплъзва.
Ето.
Как е гаджето на Тори?
- Джейк? - Точно така.
- Ще му мине. - А Тори?
Дай й още два-три дни. Работя по въпроса.
Не си на себе си, Куп.
Съжалявам за барбекюто. Бях подпийнал.
Не говоря за барбекюто и за това, че си ударил гаджето на дъщеря ни.
- Как можа! - А за какво тогава?
Не знам, виждаш ми се самотен.
Ами да, живея тук, а ти си с децата в къщата ни.
- Знам. - Ти ме напусна, затова съм…
- Самотен. - Но не говоря за това.
Безпокоя се за теб.
Какво има?
Все още си споделяме, нали?
Добре съм.
Така е, нагаждам се.
Добре.
Съгласявам се.
Благодаря, че намина.
Мерси за бирата.
Госпожице Крос.
- С какво да помогна? - Искам да ми обясните нещо.
- За Андрю Купър. - Не съм пускала жалба.
Някой ви е докладвал в "Човешки ресурси".
- Но няма жалба. - Уиски?
- Не искам. - Седнете.
Съжалявам за формулировката, но със или без жалба
господин Купър е нарушил фирмената политика.
Беше на ръководен пост и се отнасяме сериозно към правилата.
Той не е в моята фирма. Не се отчитам на негови подчинени.
- Нямаше ли да ви уволни, ако искаше? - Уволнението му беше излишно.
Имам куп адвокати по трудово право, които ще ви оборят.
Според Шепърд се справяте отлично. Иска да ви повиши.
Готова ли сте за ръководна позиция?
- Какво общо има с Андрю Купър? - Приключих с него.
Повече ме вълнува бъдещето ви, а не миналото на Куп.
След малко трябва да проведа разговор,
но хайде да вечеряме тази седмица и да обсъдим това.
- Мери ще види кога можете. - Не трябва ли и Шепърд да е с нас?
Никой не го спира.
Благодаря.
От определен ъгъл животът се свежда до редица взаимосвързани решения.
Семейство Милър замина за Белиз.
А аз навестих дома им.
Уестмонт има собствен патрул,
както и полицейски участък.
Престъпност почти няма.
На такова място след време те наляга спокойствие.
Нехаеш за неща като аларми и заключване на вратите.
"Патек Филип Наутилус" - 18 карата бяло злато, син циферблат
и издържа на 30 метра под вода, не че това много те топли.
Както се казва в рекламата, не притежаваш "Патек Филип",
а само го пазиш за децата си.
Но те гледат часа на телефоните си. Часовникът няма да липсва на никого.
Здравейте, всичко наред ли е?
- Добър вечер, господине. Тук ли живеете? - Разбира се.
От тази вечер пазим дома ви.
Видяхме хондата на улицата, в къщата светеше и решихме да проверим.
Колата е на сина ми. Казах му да я гарира, преди да тръгнем.
- Значи отивате на почивка? - Утре рано-рано.
Явно жена ми ви е дала погрешна дата.
- Няма проблем, приятна почивка. - Благодаря, момчета.
Не знам какво си мислех. Всъщност знам.
Че Питър и Даян Милър са смотаняци и не заслужават такова охолство.
А също, че в квартала е фрашкано със същите смотаняци с такива къщи,
пълни със скъпи вещи, които никому няма да липсват.
Забравени скъпоценности, забутани в чекмеджета,
където никой не ги поглежда.
Знам това, защото до неотдавна бях същият смотаняк.
"МАКАЛАН 25"
Мислех за издръжката, таксите на адвокатите, двете къщи,
ипотеката, частните училища, данъците, здравната застраховка, частните уроци,
детските психолози, вноските за колите, поддръжката, барабаните
и банковата сметка на червено след развода.
И как никой, очевидно и ченгетата, не би се усъмнил в човек като мен.
Не твърдя, че идеята беше добра.
Беше временно, колкото да платя сметките, докато се видя с пари.
Казах си: "Какво толкова може да стане?".
Превод на субтитрите Катина Николова