Tidigare...
Om du bara haft tålamod.
När det gäller statligt sanktionerade våldtäkter är det inget alternativ.
Så ni valde ett blodbad.
Vi har samlats här för att fördöma dessa vedervärdiga ynkryggar...
...som mördade Guds allra ädlaste tjänare.
Det här är ditt fel, Tant Lydia.
Gode Gud. Var dem nådig.
För de hölls fångna av ogudaktiga män!
Det här är början på slutet.
Gilead kommer att stå emot.
Res er! Slåss för er frihet! Låt inte skitstövlarna krossa er!
- Nu, nu, nu! - Hitåt, Anföraren.
- Nej! - June!
- Vart ska vi? - Till en säker plats.
Vi har fått fotfäste i stan, men vi måste hitta-
- de extrema Anförarna som överlevde och avsluta jobbet.
Var är Anförarna som överlevde?
Förstår du inte att Gilead bara skickar fler som är precis som de?
De ska flyga till D.C. Ikväll.
Du måste sätta stopp för det här skamlösa angreppet. Och henne.
Med en bomb, förmodar jag?
Jag ska inte sabba det.
Lawrence. Vi måste visa upp en enad front i D.C.
Så bra att du följer med.
Jag vill ha det ogjort.
Jag skulle låta hela jävla mänskligheten dö ut-
- om jag slapp ha Gilead på mitt samvete.
Gör nåt, då.
Så du vill vara med vinnarna?
- Hon sa åt mig att ge upp det här. - Du borde ha lyssnat.
Boston är fritt. Gileads ockupation är över.
Vi vann. Åtminstone här.
Boston tillhör USA igen. Pris ske Gud.
När marinkåren landsteg i Southie var striden nästan över.
Gilead hade redan börjat lämna stan.
Sen tog det bara 19 dagar. Men det här är bara början.
Först ska hela Massachusetts befrias. Sen New York.
Vidare västerut genom Ohio. Kansas.
En vacker dag Colorado. Och Hannah.
Frihet!
- Hej. - Hej.
- Har du hört nåt om Janine? - Nej.
Gilead försökte slåss, med de hade inga ledare.
Alla Anförare i Boston var döda innan striden ens började.
Gud kräver alltid offer.
Hallå, hörni! Vi måste lasta in allt i bilarna och dra.
Det ska finnas ammunition och vapen i alla bilar. Lägg inte allt i en.
- Hej. Är allt bra? - Ja.
Jag träffade Rita och Moira vid brasan. De firar.
Toppen. Det har de förtjänat.
Du har inte sovit på flera dagar. Du borde vila lite.
Men jag är inte trött. Det är jag inte.
Jag borde vara det. Det är konstigt, men...
Du, vet du vad? Vi har fått tag på hantverkare.
Några elektriker som jobbat för staden.
De ska till elverket och få igång lamporna.
Bra. Du hinner visst inte bli trött.
Vi ska få ordning på elektriciteten så att vi får ström igen.
Sen kan vi förhoppningsvis öppna flygplatsen.
Då kan flyg från Alaska ta sig hit.
Holly och din mamma kan komma hit.
- Det vore fantastiskt. - Ja.
Och New York? Tänker... Tänker Mayday ta sig dit nu?
Ja, det viskas om det.
Jag har börjat ta kontakt med de som är på plats där.
Men jag vet inte, vi får se.
Men det blir inte Colorado.
Du...
Vi får tillbaka Hannah genom att besegra Gilead på ett ställe i taget.
Okej.
Jag måste åka.
- Hej. - Hej. Nåt nytt?
Gilead har gjort stora förändringar i befälsområden.
Vad har det med Hannah att göra?
Många Anförare från västra distriktet har befordrats, däribland Mackenzie.
Han har omplacerats till D.C.
Han ska flytta dit med sin Hustru och din dotter.
Okej. Okej.
Hannah kommer över 300 mil närmare.
Jag vet att det inte räcker, men det är nåt sorts framsteg.
Och du är hur som helst ledig. Du behöver sova lite.
Vad gör ni... Vad gör ni för att hitta Janine?
Det här är alla som tillhör oss som fortfarande är fast i Gilead.
Jag tänker inte lämna kvar nån.
Har Ögonen henne? Är hon... död?
Vi vet inte. Jag beklagar.
- Må Gud hjälpa henne. - Eller Tant Lydia.
Vi har haft kontakt med henne.
Ögonen släppte henne. Hon försöker ta reda på allt hon kan om Janine.
Herregud. Hon har fan nio liv.
Hon är en överlevare.
Jag kanske vet mer om Janine om några timmar, om du vill hänga kvar.
- Tack. - Visst.
Du ser hemsk ut, Mark. Du borde sova lite.
Tack.
Jag är inte så bra på att sova.
- Inte? - Nej.
Min son bor på Hawaii, med min exfru.
När jag blundar ser jag... dem.
Så jag jobbar vidare.
Det här är det bästa jag kan göra för honom.
Störta Gilead så att han slipper göra det.
Må Gud få dagarna att gå fort.
Så att vi får sova lite båda två.
- Såg du den? - Ja.
Får jag smaka?
- Ät inte för mycket, okej? - Okej.
Okej.
Gumman, du får ont i magen. Okej?
- Okej. - Tack, Banana.
Varsågod.
Hej. Fem vuxen och fem barn, tack.
Tack.
Hannah?
Hannah? Hannah.
Gumman? Hannah?
Hannah?
Förlåt, har ni sett en liten flicka? Hon är... Inte?
- Nej, tyvärr. - Hannah!
Åh nej. Gumman, Hannah.
Hannah. Kom här.
Älskling. Hej.
Herregud. Mår du bra?
- Mår du bra? Vart tog du vägen? - Du tappade bort mig.
Va? Nej, nej, nej.
Nej, nej, nej.
Mammor kommer alltid tillbaka, vet du väl?
Mammor kommer alltid tillbaka.
Okej.
Då ska vi se om vi kan hitta nåt nytt åt dig.
Du börjar bli så stor nu.
Serena. Hej.
Pris ske Hans nåd.
Gratulerar till segern.
Det hade inte varit möjligt utan dig.
Just det.
Jag har blivit döden, världarnas förintare.
Jag har visst hjälpt Boston att falla två gånger nu.
- Behöver du hjälp? - Ja.
Kom här, vännen.
Hej.
Jag beklagar verkligen det som hände Nick.
Må minnet av honom vara en välsignelse och en tröst för dig.
Som man bäddar får man ligga.
Han levde ett våldsamt och...
...oärligt liv, så...
Om han nånsin hade känt att han hade ett val...
...så skulle han ha valt dig.
Hej. Okej.
Ska vi se vad som finns här? Vi kollar.
Sådär. Vad har vi här?
Helt perfekt. Den är nog i din storlek.
Det är ett tecken från Gud.
Tecken är för häxor.
Vi är inte i Gilead längre.
Jag kan aldrig återvända.
Det är för många som vill se mig död.
Kanada vill inte ge mig nåt pass och inte EU heller.
Så...jag är visst ingen alls.
Du är hans mamma.
Var bara det.
Var bara det. Eller hur?
Eller hur?
Serena?
Nu, är du snäll.
Hallå, två till.
- Vart ska vi? - FN:s flyktingläger, för tillfället.
- Okej. Jag har inget pass än. - Jag vet, jag jobbar på att lösa det.
Vad innebär det för mig och min son?
Att du får försöka låta bli att oroa dig.
Visst.
Mitt öde ligger alltså helt och hållet i dina händer?
Jag hittar dig.
Gud välsigne dig.
- Har du honom? - Ja.
Okej. Då så. Sådär, ja.
Okej.
June, när jag kommer att tänka på vad du utsattes för och...
...det jag gjorde och det jag tvingade dig till...
...då skäms jag.
Med rätta.
Ja. Förlåt. Om ord betyder nåt alls så vill jag säga förlåt.
Jag förlåter dig, Serena.
Det gör jag.
Tack.
Gud välsigne dig, June.
Gå i frid, Serena.
Det var väldigt snällt av dig.
Man måste ju börja nånstans.
Din sektor är öppen.
Ditt gamla kvarter.
Om du får problem vid nån vägspärr så uppge mitt namn.
Tack.
Är det kapten Tuello?
Jag är faktiskt anförare.
FRIHET
Här låg en glassbar förut.
De hade helt otroligt god salt kola-glass.
Vore det inte kul om de öppnade igen?
Välsignad vare frukten.
Herre jävla Gud.
Du hädar.
Ditt skenheliga as.
Så du var inte i Boston?
Nej, i Bridgeport. Det är en central plats för upproret av nån anledning.
- De har god pizza också. - Ja, det har de. Pris ske Gud.
Jag var en Marta. Anföraren var en vän.
- Hur länge? - Sju månader.
Men det var inte särskilt farligt och jag kunde ringa Syl.
Det var underbart.
Vi hade en del att prata om.
Jag ringde Oliver på Facetime på hans födelsedag.
Bara nån minut, men det var fantastiskt.
Han börjar bli stilig, så vi är illa ute.
Så, du... Du försvann inte bara?
Från deras liv?
Nej, naturligtvis inte. Det är för deras skull jag slåss.
Jag bara...
Jag trodde att du åkte tillbaka... och lämnade dem.
Jag vet inte om det fungerar så här i världen.
Vilka beslut man än fattar finns det sanningar som består.
Jag älskar Syl och Oliver. Vi är en familj.
De har hängt upp alla Väktare.
Vreden är en gåva från Gud.
Den ska delas med de som förtjänar det mest.
Och sen?
De har fortfarande Hannah. Det spelar ingen roll hur arg jag blir.
Det spelar ingen roll hur orättvist det är.
De stal mitt liv.
Jag vill att det ska bli som det borde ha blivit.
Men det tjänar fan inget till.
Vissa saker är omöjliga.
Inte vet jag.
Vi är båda i livet och får uppleva det här. Tillsammans.
Jag måste nog ändra uppfattning om vad som är omöjligt.
Jag har drömt om Boston. Inte Boston som det är nu.
Och inte Boston som det var. Ett annat Boston.
Hur saker och ting sett ut om Gilead aldrig hade funnits.
Ms Osborne? Ms Osborne?
Ni måste följa med, nu direkt. Det är brådskande.
- God kväll. Ursäkta den sena timmen. - Vad har hänt?
- Vi behövde ett välbekant ansikte. - Var är vi?
Millville i Massachusetts. Nära den gamla gränsen till Rhode Island.
Den nya gränsen till Gilead.
Vem är det?
- Vi behöver sjukvårdare. - Kom här.
Kom. Allt är bra.
- Allt är bra. - Ja.
- Hej. - Hej.
Allt är bra.
Okej.
Jag vill att du ska vara trygg.
Det är det viktigaste, eller hur?
Jag älskar dig.
Janine.
Se vem som är här.
Hej.
Hej. Hej.
Hej, gumman. Hej!
Kom. Vi går in i värmen.
Tack.
Ta väl hand om Janine, är du snäll. Och Charlotte.
Det ska jag.
Lydia?
Tack.
Lycklig är den kvinna som inte följer de gudlösa.
Under Hans öga, kära du.
Nästa buss från Logan med passagerare från Alaska ankommer om en minut.
Pappa! Här!
- Mamma! - Hej på er.
Backa!
Håll avstånd från bussarna!
Där är hon.
Gör plats åt de som kommer, tack!
- Hej. - Holly!
Ja, visst är det jobbigt med jetlag?
Du känner dig bättre imorgon.
Och du är trygg här.
Det är mitt jobb att skydda dig. Visste du det?
Dig och din syster.
Och jag tror att jag har ett till jobb.
Jag tror att jag måste göra mitt bästa...
...för att skydda alla små flickor i Gilead också.
Om jag kan.
Jag måste försöka.
Och för att göra det måste jag lämna dig igen.
För... jag vill att du ska vara trygg.
Och det kommer du inte att vara på platsen jag ska till.
Så...du får stanna med mormor-
- ett litet tag till, okej?
Förlåt.
Men vet du vad?
Ska jag berätta en sak?
Du behöver inte vara nära mamma för att känna hennes kärlek.
Den hittar dig, var du än är.
Var du än är.
Den hittar dig.
- Du. Kan du passa henne? - Jadå.
Går det bra... att du tar hand om henne lite längre?
Hur mycket längre är "lite längre"?
Jag vet inte än.
Men vem ska skydda dig?
Mamma... Mamma, det är...
Det är ju mitt jobb.
Jag vet.
Men saken är den, mamma, att jag inte är trygg.
Det är inte du heller.
Och de kommer aldrig att sluta...
...jaga oss.
Och när vi är borta...
...kommer de att jaga våra barn.
Och våra barnbarn.
Vi uppnår kanske inte allt genom att slåss, men vi har inget val.
Det var för att vi inte slogs som Gilead alls kunde uppstå.
Och Gilead måste inte bara besegras.
Det måste krossas.
Kan inte nån annan krossa dem?
Det var du som lärde mig att slåss.
Du var med. Du var ute nästan varje kväll.
På protester, möten och...
Du lärde mig det.
Och du känner mig.
Eller hur? Du känner mig rätt väl.
Du vet att jag inte tänker ge upp.
Det känns som att jag precis börjar lära känna dig.
Nu ser jag vilken fantastisk kvinna du är.
Tack, mamma.
Ibland är jag inte så säker på att jag gör ett särskilt bra jobb.
Som mamma, alltså.
Äsch, vilket skitsnack. Du är en jättebra mamma.
Och jag ska se till att hon får veta det.
Jag ska berätta om dig. Om alla kvinnor du räddade.
Om hur du lyckades fly. Hur du överlevde.
Hon ska få veta att hennes mamma är en krigare.
June... Du borde skriva en bok.
Det är ingen bra historia, mamma.
Den är så full av våld och skräck.
Och förluster.
Nej, gumman.
Den handlar om att aldrig ge upp.
Den är inte för de som aldrig förlorat nån. De behöver den inte.
Den är för de som kanske aldrig hittar sina barn.
Folk som aldrig nånsin slutar försöka.
Den här historien är för dem.
Skriv den till vår fina lilla flicka...
...och till vår Hannah.
Skriv den till dina döttrar, June.
Berätta vem deras mamma var.
Bra jobbat. Utmärkt.
- Ni fick igång strömmen. - Ja, det fick vi.
Vi har fixat ljus och värme åt hundratusentals människor.
Du vet, ingen stor grej.
Jag underskattade dig.
Ja.
Förlåt.
- Vi är så...annorlunda nu. - Ja.
Båda två.
Det är oundvikligt att vi kommer att begå misstag och...
Vi känner inte varandra som vi gjorde förut.
Nej.
Men fanns det ens något före?
Jadå. Ja, det fanns ett före.
- Och det kommer att finnas ett efter. - Ja.
Du vet, Mayday ger sig av om ett par dagar.
Moira samlar dem.
Jag har hittat en bas vid gränsen till New York. Jag vill kolla in den.
En plats att gömma sig på och skapa kaos igen.
Var försiktig.
Ja, jag ska vara försiktig.
Du, då?
Jag ska prata med Mark och höra vad han ska göra.
Åka från delstat till delstat och komma på en plan.
Jag ska ta mig till henne, Luke.
Jag ska hämta Hannah.
Kan jag göra nåt annat?
Så...då ses vi där?
Ja.
Ja, för fan.
Vi ses där.
Du borde skriva ner allt det här innan du glömmer det.
Din flykthistoria.
Nej.
Det var inte bara hemskheter.
Det fanns de som hjälpte dig.
Som Janine och Emily och Lawrence och...
Och Nick.
Människor som älskade dig.
Människor som du älskade.
De är värda att minnas.
- Då så. - Om vi ändå hade nåt mer avskilt.
Det är fullt till bristningsgränsen.
Det duger fint åt oss, tack.
Ja, en stol, ett bord och en säng. Det är väl allt du behöver.
Finns det nånstans där jag kan få blöjor och kläder?
- Jag ska fråga. - Tack. Gud välsigne dig.
Vi ska egentligen inte ha barn här.
Du måste kanske hitta nåt annat imorgon.
Okej, vi flyttar om vi blir tvungna.
- Jag beklagar. - Tack.
Okej, jag vet.
Förlåt, jag har inte ens nåt ombyte till dig.
Förlåt.
Men titta. Okej.
Och hon ska sörja för oss.
Se vad vi har här.
Ja, jag vet.
Jag vet, det har varit... Det har varit en lång dag.
Du är min allra käraste gåva från Gud, vet du det?
Du är det viktigaste i världen.
Vet du hur mycket jag bad för dig?
Och nu är du här och du är helt perfekt.
Och...
Och du är det enda jag behöver.
Du är det enda jag behöver.
Du är det enda jag nånsin önskat mig.
Jag är så välsignad.
Min fina lilla pojke.
En stol.
Ett bord.
En lampa.
Ett fönster med vita gardiner.
Glaset är säkerhetsglas.
Men det är inte rymningar de är oroliga för.
En Tjänarinna kommer inte långt.
Det är de andra rymningarna.
Såna man kan öppna i sig själv med hjälp av en vass kant.
Eller ett tvinnat lakan och en ljuskrona.
Jag undviker att tänka på såna rymningar.
Det är svårare på Ceremonidagar-
- men tankar kan påverka mina chanser.
Jag heter Offred.
Text: Sanna Gillberg Iyuno