U prethodnim epizodama...
Da si barem bila strpljivija. - Kod silovanja koje odobrava država
nema strpljenja. - Dakle, pokolj je bolji?
Okupili smo se da bismo osudili ove odvratne kukavice
koje su pobile najplemenitije Božje sluge.
Tetka-Lidija, ti si kriva.
Bože dragi, smiluj se zbog onoga što su učinile
jer su bile zarobljenice bezbožnih muškaraca!
Ovo je početak kraja.
Gilead će opstati.
Ustanite! Borite se za slobodu!
Ne dajte gadovima da vas ugnjetavaju!
Idemo!
Ne! - Džun!
Kuda nas vodite? - Na sigurno.
Imamo manje uporište u gradu, ali moramo pronaći preživele Zapovednike
i dovršiti posao. - Moram da znam gde su Zapovednici.
Gilead će samo nastaviti da šalje muškarce poput njih!
Večeras lete u Di Si.
Okončaj ovaj drski napad.
Dokrajči je.
Bomba, pretpostavljam? Pokušaću da ne zajebam ovo.
Zapovedniče Lorens, moramo biti udruženi u Di Siju.
Drago mi je što si s nama.
Sve bih povukao! Pustio bih da čitava ljudska vrsta izumre
samo da nemam Gilead na savesti. - Onda učini nešto!
Odlučio si da se pridružiš pobednicima.
Rekla mi je da se odreknem svega. - Trebalo je da je poslušaš.
Boston je slobodan.
Okupacija Gileada je gotova.
Pobedili smo.
Bar ovde. Boston je ponovo Amerika.
Hvala budi, jebote.
Dok su marinci sleteli u Sauti, borba je već bila pri kraju.
Gilead je već počeo da se povlači iz grada.
Posle nam je trebalo samo 19 dana.
Ali ovo je tek početak.
Prvo smo oslobodili Masačusets, a zatim Njujork,
zapadno preko Ohaja, Kanzasa...
Jednog dana ćemo osloboditi i Kolorado, a onda i Hanu.
Sloboda!
Hej. - Hej. Jesi li čula nešto o Dženin?
Nisam.
Gilead je pokušao da se bori.
Ali nisu imali vođe.
Zapovednici iz Bostona su bili mrtvi i pre početka borbe.
Bog uvek zahteva žrtvu.
Ljudi, utovarimo sve u kamione! Moramo da idemo!
Treba nam municija i oružje u svakom kamionu. Uredno ih složite!
Hej, dobro si? - Da.
Bila sam s Ritom i Moirom kod vatre. Slave.
Sjajno. Zaslužili su.
Hej, danima nisi spavao. Odmori se.
Nisam umoran, znaš?
Trebalo bi da budem, čudno je.
Hej, znaš šta? Imamo ljude iz sindikata.
Električare iz Bostona. Odvešćemo ih do elektrane
da bismo uključili rasvetu. - Previše posla da se bude umoran.
Osposobićemo električnu mrežu.
I onda ćemo imati struju.
Ubrzo nakon toga, nadam se, osposobićemo i Logan.
Dakle, moći ćemo da primamo letove iz Aljaske.
Možemo da dovedemo Holi i tvoju mamu ovamo.
To bi bilo divno. - Da.
A Njujork? To je sledeća stanica za Mejdej?
Da, šuška se o tome.
Počeo sam da kontaktiram sa Mejdejevim ljudima tamo,
ali videćemo.
Ali nije Kolorado, zar ne?
Slušaj...
Hanu ćemo spasiti tako što ćemo rušiti Gilead mesto po mesto.
U redu.
Moram da idem.
Hej. - Hej. Ima li vesti?
Došlo je do velikih promena u komandnom štabu Gileada.
Kakve to ima veze s Hanom?
Unapređena je većina zapadnih Zapovednika,
uključujući i Mekenzija.
Poslat je u Di Si.
Seli se tamo sa svojom Suprugom i tvojom ćerkom.
U redu.
Hana će biti 3200 km bliže.
Znam da nije dovoljno, ali i to je neka vrsta napretka.
U svakom slučaju, nisi više na dužnosti. Odmori se.
Pokušavate li da nađete Dženin?
Ovo su naši ljudi koji su i dalje zatočeni u Gileadu.
Nikoga nećemo ostaviti tamo.
Oči je drže? Je li mrtva?
Ne znamo. Žao mi je.
Bože, pomozi joj.
Ili Tetka-Lidija. U kontaktu smo s njom.
Oči su je pustile. Pokušava da sazna sve što može o Dženin.
Isuse...
Devet jebenih života. - Ume da preživljava.
Budi blizu, možda ću znati nešto više o Dženin za koji sat.
Hvala. - Nema na čemu.
Grozno izgledaš, Mark. Naspavaj se. - Baš ti hvala.
Ne spavam najbolje.
Ne? - Ne.
Moj sin živi na Havajima, s mojom bivšom suprugom.
Kada zažmurim, vidim ih.
I onda se vratim na posao.
Ovo je najbolje što mogu da uradim za njega.
Srušiću Gilead da on to ne bi morao.
Neka bog ubrza dane.
Da oboje možemo da se odmorimo.
Videla si? - O, da.
Gde je ružičasti? - Da vidimo...
Hej, daš malo?
Nemoj da pojedeš previše, važi? - Važi.
Dušo, boleće te stomak od toga, znaš? - Dobro. Hvala, Banana.
Nema na čemu.
Zdravo, pet za odrasle i pet za decu, molim. Hvala.
Hana?
Hana!
Dušo! Hana?
Izvinite, jeste li videli jednu devojčicu... Niste?
Nisam, žao mi je. - Hana!
Dušo! Hana, dođi!
Dušo! O, bože...
Jesi li dobro? Kuda si otišla?
Izgubila si me. - Šta? Ne, ne, ne...
Mame se uvek vrate, sećaš se? Uvek se vrate.
U redu...
Hajda da vidimo možemo li ti pronaći nešto novo
budući da si sada već veliki dečko. Može?
Serena, zdravo.
Hvala budi.
Čestitam na pobedi.
Bez tebe je ne bi bilo.
Da. "Sada sam postao smrt, razarač svetova."
Ovo je već drugi put da pomažem u padu Bostona.
Mogu li da ti pomognem? - Možeš.
Dođi, srećo. Zdravo!
Zaista mi je žao zbog Nika.
Neka ti sećanje na njega uvek bude blagoslov i uteha.
Nik je požnjeo šta je posejao.
Vodio je nasilan i...
Nečastan život.
Znaš, da je ikada pomislio da zaista ima izbora,
izabrao bi tebe.
Zdravo! Dobro!
Hajde da vidimo šta imamo ovde.
O, šta je ovo?
Savršeno je! I mislim da je taman za tebe.
To je božji znak.
Znakovi su veštičja posla. - Više nismo u Gileadu.
Ne mogu da se vratim, znaš?
Previše ljudi želi da me ubije.
Kanada mi neće dati pasoš, a neće ni EU.
Izgleda da sam sada niko i ništa.
Ti si njegova majka.
Budi to.
Budi to... Zar ne?
Serena? Sada, molim te.
Hej, još dvoje! - Kuda idemo?
Za sad idete u izbeglički logor UN-a.
Ovaj, dobro.
Ali nemam pasoše... - Znam, radim na tome.
Šta to znači za mene i sina?
Da pokušaš da ne brineš.
U redu.
Dakle, moja sudbina je u potpunosti u tvojim rukama.
Pronaći ću te.
Bog te blagoslovio. Držiš ga?
Da. - U redu.
Evo ga.
U redu. - Džun...
Kada se setim ponečeg što ti je učinjeno i...
Nečega što sam ja učinila i na šta sam te prisiljavala...
Stidim se.
I treba.
Da. I zaista mi je žao ako ti reči išta znače.
Opraštam ti, Serena.
Zaista.
Hvala.
Bog te blagoslovio, Džun.
Pođi u milosti, Serena.
Idemo.
To je bilo lepo od tebe.
Od negde se mora početi, zar ne?
Tvoj sektor je otvoren.
Tvoj stari komšiluk.
Ako te gnjave na kontrolnim tačkama, samo me pomeni.
Hvala.
Kapetan Tuelo, zar ne?
Zapovednik, zapravo.
Ovo je nekad bila poslastičara s neverovatnom slanom karamelom.
Bilo bi kul da je opet otvore, zar ne?
Blagosloven budi plod.
O, moj jebeni bože...
To je bogohuljenje.
Govance jedno pobožno.
Dakle, nisi bila u Bostonu? - U Bridžportu.
Iz nekog razloga, to je žarište pobune.
A imaju i super picu.
Imaju, hvala budi.
Bila sam Marta. Zapovednik mi je bio prijatelj.
Koliko dugo? - Sedam meseci.
Bilo je poprilično bezbedno i na posletku sam mogla da pozovem Sil,
što je bilo divno. Morale smo da rešimo ponešto.
Ali sam pozvala Olivera video pozivom na njegov rođendan.
Samo na minut, ali je bilo predivno.
Sve je zgodniji. Dakle, u nevolji smo.
Dakle, nisi nestala?
Nestala iz njihovih života?
Naravno da nisam. Zarad njih se i borim.
Valjda sam mislila, kada si se vratila,
da si ih napustila.
Ne znam da li to ide tako u svetu.
Mislim, neke stvari su uvek istinite, šta god ti odlučio.
Volim Sil i Olivera. Mi smo porodica.
Obesili su sve Čuvare.
Bes je dar Božji.
Deli se s onima koji to najviše zaslužuju.
I šta onda?
I dalje imaju Hanu.
Nije važno koliko se ja naljutim i koliko je to nepošteno.
Ukrali su mi život.
A želim da sve bude kao nekad.
To nema smisla, jebote.
Neke stvari su nemoguće.
Ne znam.
Obe smo žive i gledamo ovo.
Zajedno.
Mislim da će mi reč "nemoguće" dobiti novi smisao.
Sanjam Boston.
Ne sadašnji Boston.
Ali ne i ondašnji.
Drugi Boston.
Onakav kakav bi bio da nikada nije nastao Gilead.
Gospođo Ozborn?
Morate sa mnom, hitno je.
Dobro veče, izvini što te dižemo u zlo doba. -Šta je bilo?
Potrebno nam je poznato lice.
Gde smo? - Milervil, Masačusets.
Blizu stare železnice Roud Ajlenda.
To je nova granica s Gileadom.
Ko je to?
Treba nam medicinska pomoć!
Dođi, dušo!
Dobro si...
Dobro si. - Da.
Zdravo. - Zdravo!
Dobro si.
U redu...
Želim da budeš bezbedna. To je najvažnije, zar ne?
Volim te.
Dženin.
Vidi ko je ovde.
Zdravo!
Zdravo, dušo moja.
Dođi, idemo na toplo.
Hvala.
Čuvaj nam našu Dženin, molim te.
I Šarlot. - Hoću.
Lidija?
Hvala.
Blagoslovena je žena koja ne stoji u veću bezbožnika.
Pod Njegovim okom, dušo.
Sledeći autobus iz Logana s putnicima iz Aljaske
stiže u roku od jednog minuta!
Tata, ovamo! - Mama!
Jao, deco moja! Zdravo!
Pomerite se, molim vas!
Dozvolite putnicima da izađu.
Eno je. -Molim vas da omogućite putnicima da izađu. Hvala!
Zdravo! - Holi! -Zdravo, Luk!
Znam, umor od leta je grozan. Zar ne?
Sutra će ti biti bolje, u redu?
I na sigurnom si.
Dužnost mi je da te čuvam, znaš?
Tebe i tvoju sestru.
Mislim da imam još jednu dužnost.
Mislim da moram da dam sve od sebe...
Da bih sačuvala sve devojčice u Gileadu.
Ako mogu.
Moram da pokušam.
Da bih to mogla, moraću ponovo da te ostavim, u redu?
Zato što moraš da budeš na sigurnom.
A tamo kuda ja idem nećeš biti.
Zato...
Moraćeš još malo da ostaneš s bakom, u redu?
Žao mi je.
Ali znaš šta?
Smem li da ti kažem nešto?
Ne moraš da budeš blizu mame da osetiš njenu ljubav.
Njena ljubav će te pronaći, ma gde da si.
Ma gde da si...
Ona će te pronaći.
Hej, možeš li da je pričuvaš?
Da.
Je li u redu da je čuvaš još neko vreme?
Šta znači "još neko vreme"?
Ne znam još.
A ko će čuvati tebe?
Mama, vidi...
To je moja dužnost!
Znam.
Ali, mama, problem je u tome što ja nisam bezbedna.
Kao ni ti.
I oni nikada neće prestati da nas love.
Čak i kada nas ne bude,
loviće našu decu.
I naše unuke.
Borbom možda nećemo dobiti sve, ali nemamo izbora.
Jer smo bežanjem od borbe i dobili Gilead.
Gilead ne treba da porazimo...
Moramo da ga slomimo.
Zar ne može neko drugi da ga slomi?
Naučila si me da se borim.
Bila si tamo. Gotovo svake večeri bila si na protestima,
sastancima i...
Ti si me tome naučila.
I poznaješ me.
Zar ne? Prilično me dobro poznaješ.
I znaš da neću odustati.
Mislim da te tek upoznajem.
Vidim da si postala neverovatna žena.
Hvala, mama.
Mama, ponekad ne znam da li to radim kako treba...
Mislim na majčinstvo, znaš?
To je glupost, dušo moja.
Sjajna si majka.
I svakako se trudim da i ona to zna.
Pripovedam joj tvoju celu priču.
Kako si spasila mnogo žena i kako si pobegla!
Kako si preživela.
Ona mora da zna da je njena majka borac.
Džun, trebalo bi da napišeš knjigu.
Nije to dobra priča, mama.
Puna je nasilja, straha...
I gubitaka.
Ne, dušo. Reč je o tome da se nikada ne odustaje.
Nije za one koji nikada nisu nikog izgubili. Njima nije potrebna.
To je priča za ljude koji možda nikad ne pronađu svoju decu.
Za ljude koji nikada neće prestati da pokušavaju.
To je priča za njih.
Napiši je za našu devojčicu...
I za našu Hanu.
Napiši je za svoje kćeri, Džun.
Reci im ko je bila njihova majka.
Sjajno, svaka čast.
Osposobili ste električnu mrežu.
Jesmo.
Stotinama hiljada ljudi smo omogućili svetlost i grejanje.
Ma, ništa posebno.
Potcenila sam te.
Jesi.
Oprosti.
Toliko smo se promenili... - Da.
Oboje.
Neminovno je da ćemo grešiti.
Ne poznajemo jedno drugo kao pre.
Da.
Ipak, da li je to "pre" uopšte postojalo?
O, da! Postojalo je.
A postojaće i "posle".
Da.
Nego, Mejdej ide za nekoliko dana. Moira okuplja ljude.
Našao sam bazu na granici Njujorka. Želim da je pogledam.
Potrebno nam je skrovište iz kojeg ćemo opet praviti pizdarije.
Budi oprezan, važi?
Važi, biću oprezan.
A ti?
Pitaću Marka koji je njegov sledeći potez.
Prolazićemo državu po državu i smisliti plan.
Idem po nju, Luk.
Idem po Hanu.
A šta drugo?
Onda se vidimo tamo?
Da.
Nego šta. - Nego šta.
Vidimo se tamo.
Znaš, trebalo bi da zapišeš sve ovo pre nego što zaboraviš.
Svoju priču o bekstvu.
Ma ne...
Mislim, nije sve bilo stravično.
Imala si ljude koji su ti pomagali. Poput Dženin, Emili,
Lorensa i...
Nika.
Ljude koji su te voleli.
Ljude koje si ti volela.
Svi su oni vredni sećanja.
U redu. -Nažalost, ne mogu da vam nađem neko tiše mesto.
Biće nam dobro ovde, hvala.
Eto, stolica, sto i krevet. Šta vam još treba?
Mogu li negde da nabavim pelene i odeću?
Pitaću. - Hvala, bog vas blagoslovio.
Ionako ne bi trebalo da držimo decu ovde.
Možda ćete za sutra pronaći drugo mesto.
U redu. Otići ćemo ako budemo morali. - Žao mi je.
Hvala vam.
O, oprosti! Nemam ni čistu odeću za tebe.
Hej, vidi!
I ona nas obdari... Vidi šta imamo.
O, znam.
Znam, bio je ovo naporan dan.
Naporan dan...
Ti si mi najdragoceniji dar od Boga.
Znaš to?
Ti si mi najvažniji na svetu.
Znaš li koliko sam se molila za tebe?
I sada si ovde. I savršen si.
I sve si što mi treba.
Ti si mi sve.
Ti si sve što sam ikada želela.
Tako sam blagoslovena...
Moj prelepi dečko!
Stolica, sto, lampa.
Prozor sa belim zavesama.
Staklo je armirano, ali nije bekstvo ono čega se boje.
Sluškinja ne bi dospela daleko.
Boje se drugih načina bekstva,
traženja utočišta u sebi, ako nam se pruži povoljna prilika.
Ili uvijeni čaršav i luster.
Pokušavam da ne mislim na takve načine bekstva.
U dane Obreda to je teže, ali razmišljanje ti može umanjiti šanse.
Ja sam Fredova.
SLUŠKINJINA PRIČA
MEDIATRANSLATIONS