Gledali ste...
Da si barem bila strpljivija. - Kod silovanja koje odobrava država
nema strpljenja. - Dakle, pokolj je bolji?
Okupili smo se kako bismo osudili ove odvratne kukavice
koji su pobili najplemenitije Božje sluge.
Tetko Lydia, ti si kriva.
Bože dragi, smiluj se zbog onoga što su učinile
jer bile su zarobljenice bezbožnih muškaraca!
Ovo je početak kraja.
Gilead će opstati.
Ustanite! Borite se za slobodu!
Ne dajte gadovima da vas ugnjetavaju!
Idemo!
Ne! -June!
Kamo nas vodite? -Na sigurno.
Imamo manje uporište u gradu, ali moramo pronaći preživjele Zapovjednike
i dovršiti posao. - Moram znati gdje su Zapovjednici.
Gilead će samo nastaviti slati muškarce poput njih!
Večeras lete u D. C.
Okončaj ovaj drski napad.
Dokrajči je.
Bomba, pretpostavljam? Pokušat ću ne zajebati ovo.
Zapovjedniče Lawrence, moramo biti udruženi u D. C.-u.
Drago mi je što si s nama.
Sve bih povukao! Cijeloj bi ljudskoj vrsti dao da izumre
kako ne bih imao Gilead na savjesti. -Onda učini nešto!
Odlučio si se pridružiti pobjednicima.
Rekla mi je da se odreknem svega ovoga. -Trebao si je poslušati.
Boston je slobodan.
Okupacija Gileada je gotova.
Pobijedili smo.
Barem ovdje. Boston je ponovno Amerika.
Hvala budi, jebote.
Dok su marinci sletjeli u Southie, borba je već bila pri kraju.
Gilead se već bio počeo povlačiti iz grada.
Onda nam je trebalo samo 19 dana.
Ali ovo je tek početak.
Prvo smo oslobodili Massachusetts, a zatim New York,
zapadno preko Ohija, Kansasa...
Jednog ćemo dana osloboditi i Colorado, a onda i Hannu.
Sloboda!
Hej. -Hej. Jesi li čula što o Janine?
Nisam.
Gilead se pokušao boriti.
Ali nisu imali vođe.
Zapovjednici iz Bostona bili su mrtvi i prije početka borbe.
Bog uvijek zahtijeva žrtvu.
Ljudi, utovarimo sve u kamione! Moramo ići!
Trebamo streljivo i oružje u svakom kamionu. Uredno ih posložite!
Hej, dobro si? -Da.
Bila sam s Ritom i Moirom kod vatre. Slave.
Sjajno. Zaslužili su.
Hej, danima nisi spavao. Odmori se.
Ali nisam umoran, znaš?
Trebao bih biti, čudno je.
Hej, znaš što? Imamo ljude iz sindikata.
Elektraše iz Bostona. Odvest ćemo ih do elektrane
kako bismo uključili rasvjetu. - Da, od posla ne stigneš biti umoran.
Osposobit ćemo električnu mrežu.
I onda ćemo imati struju.
Ubrzo ćemo nakon toga, nadam se, osposobiti i Logan.
Dakle, moći ćemo primati letove iz Aljaske.
Možemo tvoju mamu i Holly dovesti ovamo.
To bi bilo divno. -Da.
A New York? To je sljedeća postaja za Mayday?
Da, šuška se o tomu.
Počeo sam kontaktirati s Maydayevim ljudima ondje,
ali vidjet ćemo.
Ali nije Colorado, zar ne?
Slušaj...
Hannu ćemo spasiti tako da rušimo Gilead mjesto po mjesto.
U redu.
Moram ići.
Hej. -Hej. Ima li vijesti?
Došlo je do velikih promjena u zapovjednom stožeru Gileada.
Kakve to ima veze s Hannom?
Većina zapadnih Zapovjednika promaknuta je,
uključujući i Mackenzieja.
Poslan je u D. C.
Seli se onamo sa svojom Suprugom i tvojom kćeri.
U redu.
Hannah će biti 3200 km bliže.
Znam da nije dovoljno, ali i to je neka vrsta napretka.
U svakom slučaju, nisi više na dužnosti. Odmori se.
Pokušavate li pronaći Janine?
Ovo su naši ljudi koji su i dalje zatočeni u Gileadu.
Nikoga nećemo ostaviti ondje.
Oči je drže? Je li mrtva?
Ne znamo. Žao mi je.
Bože, pomozi joj.
Ili Tetka Lydia. U kontaktu smo s njom.
Oči su je pustile. Pokušava doznati sve što može o Janine.
Isuse...
Devet jebenih života. -Zna preživljavati.
Budi blizu, možda ću znati nešto više o Janine za koji sat.
Hvala. -Ništa.
Grozno izgledaš, Mark. Naspavaj se. -Baš ti hvala.
Ne spavam najbolje.
Ne? -Ne.
Moj sin živi u Havajima, s mojom bivšom suprugom.
Kada zažmirim, vidim ih.
I onda se vratim na posao.
Ovo je najbolje što mogu učiniti za njega.
Srušit ću Gilead kako on to ne bi morao.
Neka Bog ubrza dane.
Da se oboje možemo odmoriti.
Vidjela si? -O, da.
Gdje je ružičasti? -Da vidimo...
Hej, daš mi malo?
Nemoj previše toga pojesti, vrijedi? -Vrijedi.
Dušo, boljet će te želudac od toga. Dobro? -Dobro. Hvala, Banana.
Nema na čemu.
Bok, pet za odrasle i pet za djecu, molim. Hvala.
Hannah?
Hannah!
Dušo! Hannah?
Pardon, jeste li vidjelu jednu djevojčicu... Niste?
Nisam, žao mi je. -Hannah!
Dušo! Hannah, dođi!
Dušo! O, moj Bože...
Jesi li dobro? Kamo si otišla?
Izgubila si me. -Što? Ne, ne, ne...
Mame se uvijek vrate, sjećaš se? Uvijek se vrate.
U redu...
Hajmo vidjeti možemo li ti pronaći nešto novo
budući da si sada već veliki dečko. Može?
Serena, bok.
Hvala budi.
Čestitam na pobjedi.
Bez tebe je ne bi bilo.
Da. "Sada sam postao smrt, razarač svjetova."
Ovo je već drugi put da pomažem u padu Bostona.
Mogu li ti pomoći? -Možeš.
Dođi, srećo. Bok!
Zaista mi je žao zbog Nicka.
Neka ti sjećanje na njega uvijek bude blagoslov i utjeha.
Nick je požeo što je posijao.
Vodio je nasilan i...
Nečastan život.
Znaš, da je ikada pomislio da zaista ima izbora,
izabrao bi tebe.
Bok! Dobro!
Hajmo vidjeti što imamo ovdje.
O, što je ovo?
Savršeno je! I mislim da je taman za tebe.
To je Božji znak.
Znakovi su vještičja posla. - Čuj, više nismo u Gileadu.
Ne mogu se vratiti, znaš?
Previše me ljudi želi ubiti.
Kanada mi neće dati putovnicu, kao ni EU.
Čini se da sam sada nitko i ništa.
Njegova si majka.
Budi to.
Budi to... Zar ne?
Serena? Sada, molim te.
Hej, još dvoje! -Kamo idemo?
Zasad idete u izbjeglički logor UN-a.
Ovaj, dobro.
Ali nemam putovnicu... - Znam, radim na tomu.
Što to znači za mene i sina?
Da se pokušaš ne brinuti.
U redu.
Dakle, moja je sudbina u potpunosti u tvojim rukama.
Pronaći ću te.
Bog te blagoslovio. Držiš ga?
Da. -U redu.
Evo ga.
U redu. -June...
Kada se sjetim nekih stvari koje su ti učinjene i...
Stvari koje sam ja učinila i na koje sam te prisiljavala...
Sramim se.
I trebaš se sramiti.
Da. I zaista mi je žao, ako ti riječi išta znače.
Opraštam ti, Serena.
Zaista.
Hvala.
Bog te blagoslovio, June.
Pođi u milosti, Serena.
Idemo.
To je bilo lijepo od tebe.
Negdje moraš početi, zar ne?
Tvoj se sektor otvorio.
Tvoje staro susjedstvo.
Ako te gnjave na kontrolnim točkama, samo me spomeni.
Hvala.
Satnik Tuello, zar ne?
Zapovjednik, zapravo.
Ovo je nekoć bila slastičarnica s nevjerojatnom slanom karamelom.
Bilo bi fora da je ponovno otvore, zar ne?
Blagoslovljen budi plod.
O, moj jebeni Bože...
To je bogohuljenje.
Govance jedno pobožno.
Dakle, nisi bila u Bostonu? -U Bridgeportu.
Iz nekog razloga, to je žarište pobune.
Imaju i sjajnu "pizzu".
Imaju, hvala budi.
Bila sam Martha. Zapovjednik mi je bio prijatelj.
Koliko dugo? -Sedam mjeseci.
No bilo je poprilično sigurno i naposljetku sam mogla nazvat Syl,
što je bilo divno. Morale smo riješiti neke stvari.
Ali nazvala sam Olivera video pozivom na njegov rođendan.
Samo na minutu, ali bilo je predivno.
Sve je zgodniji. Dakle, u nevolji smo.
Dakle, nisi nestala?
Nestala iz njihovih života?
Naravno da ne. Radi njih se i borim.
Valjda sam mislila, kada si se vratila,
da si ih napustila.
Ne znam ide li to tako u svijetu.
Mislim, neke su stvari uvijek istinite, što god ti odlučio.
Volim Syl i Olivera. Obitelj smo.
Objesili su sve Čuvare.
Bijes je dar Božji.
Dijeli se s onima koji to najviše zaslužuju.
I što onda?
I dalje imaju Hannu.
Nije važno koliko se ja naljutim i koliko je to nepošteno.
Ukrali su mi život.
A želim da sve bude kao nekoć.
Ali to nema smisla, jebote.
Neke su stvari nemoguće.
Ne znam.
Obje smo žive i gledamo ovo.
Zajedno.
Mislim da ću početi drukčije shvaćati riječ "nemoguće".
Sanjam Boston.
Ne sadašnji Boston.
Ali ne i ondašnji.
Drugi Boston.
Onakav kakav bi bio da nikada nije nastao Gilead.
Gospođo Osborne?
Morate poći sa mnom, hitno je.
Dobra večer, oprosti što te dižemo u nedoba. -Što je bilo?
Trebamo poznato lice.
Gdje smo? -Millerville, Massachusetts.
Blizu stare željeznice Rhode Islanda.
To je nova granica s Gileadom.
Tko je to?
Trebamo medicinsku pomoć!
Dođi, dušo!
Dobro si...
Dobro si. -Da.
Bok. -Bok!
Dobro si.
U redu...
Želim da budeš sigurna. To je ono najvažnije, zar ne?
Volim te.
Janine.
Vidi tko je ovdje.
Bok!
Bok, dušo moja.
Dođi, idemo na toplo.
Hvala.
Čuvaj nam našu, Janine, molim te.
I Charlotte. -Hoću.
Lydia?
Hvala.
Blagoslovljena je žena koja ne stoji u vijeću bezbožnika.
Pod Njegovim okom, dušo.
Sljedeći autobus iz Logana s putnicima iz Aljaske
stiže unutar minute!
Tata, ovamo! -Mama!
Ajme, djeco moja! Bok!
Odmaknite se, molim vas!
Dopustite putnicima da izađu.
Eno je. -Molim vas da dopustite putnicima da izađu. Hvala!
Bok! -Holly! -Bok, Luke!
Znam, umor od leta je grozan. Zar ne?
Sutra će ti biti bolje, u redu?
I na sigurnom si.
Dužnost mi je čuvati te, znaš?
Tebe i tvoju sestru.
Mislim da imam još jednu dužnost.
Mislim da moram dati sve od sebe...
Kako bih čuvala sve djevojčice u Gileadu.
Ako mogu.
Moram pokušati.
Kako bih to mogla, morat ću te ponovno ostaviti, u redu?
Zato što moraš biti na sigurnom.
A onamo kamo ja idem nećeš biti.
Stoga...
Morat ćeš još malo ostati s bakom, u redu?
Žao mi je.
Ali znaš što?
Mogu li ti reći nešto?
Ne moraš biti blizu mame da osjetiš njezinu ljubav.
Njezina će te ljubav pronaći, gdje god da si.
Gdje god da si...
Ona će te pronaći.
Hej, možeš li je pričuvati?
Da.
Je li u redu da je čuvaš još neko vrijeme?
Što znači "još neko vrijeme"?
Ne znam još.
A tko će tebe čuvati?
Mama, gledaj...
To je moja dužnost!
Znam.
Ali, mama, stvar je u tomu da ja nisam sigurna.
Kao ni ti.
I oni nas nikada neće prestati loviti.
Čak i kada nas ne bude,
lovit će našu djecu.
I naše unuke.
Borbom možda nećemo dobiti sve, ali nemamo izbora.
Jer smo bježanjem od borbe i dobili Gilead.
Gilead ne moramo poraziti...
Moramo ga slomiti.
Ne može li ga netko drugi slomiti?
Naučila si me boriti se.
Bila si ondje. Gotovo si svake večeri bila na prosvjedima,
sastancima i...
Ti si me to naučila.
I poznaješ me.
Zar ne? Prilično me dobro poznaješ.
I znaš da neću odustati.
Mislim da te tek upoznajem.
Vidim da si postala nevjerojatna žena.
Hvala, mama.
Mama, katkad ne znam radim li to kako treba...
Mislim na majčinstvo, znaš?
To je glupost, dušo moja.
Sjajna si majka.
I svakako se trudim da i ona to zna.
Pripovijedam joj tvoju cijelu priču.
Kako si spasila mnogo žena i kako si pobjegla!
Kako si preživjela.
Ona mora znati da je njezina majka borkinja.
June, trebala bi napisati knjigu.
Nije to dobra priča, mama.
Puna je nasilja, straha...
I gubitka.
Ne, dušo. Riječ je o tomu da se nikada ne odustaje.
Nije za one koji nikada nisu nikoga izgubili. Oni je ne trebaju.
To je priča za ljude koji možda nikada ne pronađu svoju djecu.
Za ljude koji nikada neće prestati pokušavati.
To je priča za njih.
Napiši je za našu djevojčicu...
I za našu Hannu.
Napiši je za svoje kćeri, June.
Reci im tko je bila njihova majka.
Sjajno, svaka čast.
Osposobili ste električnu mrežu.
Jesmo.
Stotinama tisuća ljudi omogućili smo svjetlost i grijanje.
Ma, ništa strašno.
Podcijenila sam te.
Jesi.
Oprosti.
Toliko smo se promijenili... -Da.
Oboje.
Neminovno je da ćemo griješiti.
Ne poznajemo jedno drugo kao prije.
Da.
No je li "prije" uopće postojalo?
O, da! Postojalo je.
A postojat će i "poslije".
Da.
Nego, Mayday ide za nekoliko dana. Moira okuplja ljude.
Našao sam bazu na granici New Yorka. Želim je pogledati.
Trebamo skrovište iz kojeg ćemo opet raditi pizdarije.
Budi oprezan, važi?
Vrijedi, bit ću oprezan.
A ti?
Pitat ću Marka koji je njegov sljedeći potez.
Prolazit ćemo državu po državu i smisliti plan.
Idem k njoj, Luke.
Idem po Hannu.
A što drugo?
Onda se vidimo ondje?
Da.
Nego što. -Nego što.
Vidimo se ondje.
Znaš, trebala bi sve ovo zapisati prije negoli zaboraviš.
Svoju priču o bijegu.
Ma ne...
Mislim, nije sve bilo stravično.
Imala si ljude koji su ti pomagali. Poput Janine, Emily,
Lawrencea i...
Nicka.
Ljude koji su te voljeli.
Ljude koje si ti voljela.
Svi su oni vrijedni sjećanja.
U redu. -Nažalost, ne mogu vam pronaći neko tiše mjesto.
Bit će nam dobro ovdje, hvala.
Eto, stolica, stol i krevet. Što vam još treba?
Mogu li negdje nabaviti pelene i odjeću?
Pitat ću. -Hvala, Bog vas blagoslovio.
Ionako ne bismo trebali ovdje držati djecu.
Možda ćete za sutra pronaći drugo mjesto.
U redu. Otići ćemo ako budemo morali. -Žao mi je.
Hvala vam.
O, oprosti! Nemam ni čistu odjeću za tebe.
Hej, vidi!
I ona nas obdari... Vidi što imamo.
O, znam.
Znam, bio je ovo naporan dan.
Naporan dan...
Ti si mi najdragocjeniji dar od Boga.
Znaš to?
Ti si mi najvažniji na svijetu.
Znaš li koliko sam se molila za tebe?
I sada si ovdje. I savršen si.
I sve si što mi treba.
Ti si mi sve.
Ti si sve što sam ikada željela.
Tako sam blagoslovljena...
Moj prekrasni dječačić!
Stolica, stol, svjetiljka.
Prozor s bijelim zavjesama.
Staklo je armirano, ali nije bijeg ono čega se boje.
Sluškinja ne bi dospjela daleko.
Boje se drugih načina bijega,
traženja utočišta u sebi, ako nam se pruži povoljna prilika.
Ili usukana traka plahte i luster.
Pokušavam ne misliti na takve načine bijega.
Na dane Obreda to je teže, ali razmišljanje ti može umanjiti izglede.
Ja sam Fredova.
SLUŠKINJINA PRIČA
MEDIATRANSLATIONS