Tidligere...
Jeg jobber med å fremskynde rettsmøtet ditt.
- Hvor lang tid tar det? - Tre, kanskje fire måneder.
Jeg vil ikke bare vente. Jeg må gjøre noe.
Jeg vil til New Betlehem.
- Rita, nei. - De vet noe om søstera mi.
Luke og Moira sitter fast bak Gilead-patruljer i Ingenmannsland.
Vi har alle navnene, ok? Slutt å være besatt.
Jeg gleder meg til karene våre blåser hodene av dem.
La meg ta meg av vokterne.
I New Bethlehem blir kvinnene gravide, og barna våre blomstrer!
Det kan ikke dere si på vegne av landene deres.
Jeg vil gjerne snakke mer om New Bethlehems potensial.
Jeg vil gjerne la deg prøve.
Jeg skal få deg ut av dette stedet!
Jeg trodde du ble belønnet for tjenesten.
- De løy til deg. - Vi er ferdige med henne.
Du hørte Mrs. Lawrence.
Hun er en Gilead-kone. Hun er ikke Serena Waterford.
- Mrs. Waterford? - June?
- Herregud. Det går bra. - Vi burde stikke.
- Vi gjør alltid dette. - Hva?
- Hele avskjedsgreia. - Hva skal vi si i stedet?
- Hva med "vi sees"? - Ok. Vi sees.
Ok, det var én.
Ok, den kommer om seks kilometer.
- Har du dekning? - Veldig svak.
...grunnmurene er glorifisert sand.
- Hva betyr det? - At bygningene er ustabile.
- Mark er på vei opp. - Jeg trenger bare...
- Beklager. - Midt oppi det.
- Ja. - Takk.
Et sted mellom her og her.
Det blir eksplosjonsradiusen. Det gir maks effekt.
- Fantastisk. Takk. - Greit.
Er det plassering av bombene?
Ja. Vi skal sprenge noe.
Hva er målene deres?
Kommunikasjonstårn, ammunisjonslager,-
- og det føderale bygget.
Hvordan får dere bombene inn?
Det er en ny handelsrute fra New Bethlehem og inn i Gilead.
Den er mindre sikker med mer trafikk inn og ut.
Sånn får vi inn ammunisjonen, og så strener vi inn.
Jeg håper det ordner seg.
- Hei. June, Luke. - Hei. God morgen.
- God morgen. - Hei.
Jeg har gode nyheter. Saken din ble avvist.
Herregud. Ja!
Vi byttet informasjonen du fikk med kanadierne.
De vil også bli kvitt de kommandørene, uoffisielt.
Det, pluss selvforsvarsvinkelen...
Droppet de anklagene?
Ja, gratulerer, du blir offisielt deportert.
- Du kan reise. - Det er utrolig.
Det er bra.
Jeg skal ordne et fly til Alaska.
Få dere vekk så fort som mulig.
- Takk, Mark. Virkelig. - Bare hyggelig.
Holly har blitt så stor. Hun blir så glad for å se deg.
- Luke? Kan vi låne deg litt? - Hva skjer?
Vi fikk planene for South End.
- Kan du ta en titt? - Virkelig? Flott.
- Det tar bare en liten stund. - Ja.
Å, hallo.
Har du noe til meg?
Er det klissete?
Imponerende.
Jeg ser at du har blitt påvirket av Helen Frankenthaler.
- Kona mi ville blitt imponert. - Angela.
Min ekte kone.
Ut! Ut!
- Han har en stor dag foran seg. - Kom igjen.
Vi har ventet lenge.
Konene samles tidlig fordi de gleder seg-
- til å vise frem sine nye smykker fra Paris, takket være deg.
Jeg lever for å tjene.
Så fin du er.
Du vet hva de sier om menn i uniform.
Hva? Hva sier de om menn i uniform?
De forventer ting av deg nå, vet du.
Jeg takler ekspertpanelet.
Det er ikke bare golf- og cocktailfester lenger.
Overkommandørene har veldig spesifikke prioriteringer.
Jeg kjenner prioriteringene deres.
De får maktfølelsen fra maskuliniteten sin.
Makt kommer fra reform.
De vet at jeg er rett mann.
Som du vil.
Maskulinitet.
Vet du hvor Moira er? Hun må gjøre seg klar.
Ja, hun er her et sted. Jeg burde ha...
Jeg burde ha fortalt deg hvor jeg var, hva jeg gjorde.
At jeg jobbet med Mayday.
- Det går bra. - Ja.
Jeg er bare glad for at dere har det bra.
Ja, men jeg er lei for det, for jeg ville ikke bekymre deg.
- Det funket ikke. - Det var ikke min feil.
Patruljene skulle ikke vært der.
Vi hadde lett kommet oss ut derfra.
Jeg vet det, men det er problemet.
Det er alltid noe du ikke kan forutse.
Kan du bare... Beklager, et øyeblikk.
Jeg prøver å fortelle deg noe. Greit.
Jeg skal kjøre inn og levere bombene.
Jeg bli værende og gjør det.
Tror du ikke jeg vil se de kommandørene døde?
- At jeg vil skade Gilead? - Jo, det har du.
Mange ganger. Det er min tur.
Disse folka er ikke profesjonelle.
De vet ikke hva de gjør, og de vil kjempe mot Gilead.
Gilead-soldater, voktere og øyne.
Det er for farlig, ok?
Stol på meg.
Holly og mamma trenger oss.
Vi må dra tilbake og bygge et liv sammen, ok?
Vær så snill?
De avkodet informasjonen vår, så jeg skal ta en titt på den.
- Ok. Takk. - Greit. Ja.
- Jeg elsker deg. - Ja, jeg elsker deg.
Sjekk papirene deres.
- Her! Her! - Takk. Vær så god.
Jeg kan ikke tro det!
- Pappa! Pappa! - Papirene dine, frue.
- Jules! - Tenk at du klarte det!
Rita. Det er så godt å se deg.
- Takk igjen for i dag. - Selvsagt.
Det er det minste jeg kan gjøre.
- Hvordan var bussturen? - Den var grei, takk.
Hun kommer. Det gjør hun.
Hun ble nok forsinket. Det er mye byråkrati.
Disse gjenforeningene har blitt veldig populære.
Jeg måtte trekke i mange tråder.
Nick også. Jeg vet at Nick gjerne vil se deg.
Har du tenkt mer på å flytte hit?
Gina!
Å, Gina!
Min kjære.
Unnskyld. Jeg er så lei for det.
Nei, jeg er. Jeg hørte de gjorde deg til en Martha.
De gjorde det. Det går bra. Jeg kom meg ut.
Jeg prøvde så hardt å finne deg.
- Jeg prøvde å... - Jeg er bare glad du lever.
Jeg er her.
Kan jeg få deres oppmerksomhet?
Øyeblikket vi alle har ventet på.
Takket være June Osborn, kom Luke og Moira seg trygt hjem.
Luke og Moira, folkens. Rockestjerner.
Vi har nå bekreftet navnene på kommandørene-
- som skjøt ned flyene våre og hvor de er mest sårbare.
De jævla haukene vil ikke se oss komme.
Når det gjelder hvor vi skal slå til mot jævlene...
De av dere som valgte klubben, valgte en taper.
Hvis du sa hovedkvarteret eller golfbanen,-
- vant dere heller ikke.
Men hvis du sa Jezebels, er du ti dollar rikere.
- Ikke sløs dem bort. - Hva gjør de på Jezebels?
Vi dreper kommandører.
De blir distrahert og drikker i toppleiligheten.
Så vi sender skarpskytterne dit når de kommer neste uke.
Først dreper vi kommandørene på Jezebels,-
- så eksploderer bombene våre, og militæret kommer.
Du kommer deg ikke forbi det første steget.
Er det hele planen din?
Du kommer ikke så langt. Hva skal du gjøre?
Komme veivende inn med geværet?
Vil du heller foreslå bajonetter?
- Har du vurdert gift? - Ja, det har fungert før.
Jeg vet, jeg var der.
Men alt på Jezebels blir smakstestet.
Virkelig?
Hva med kvinnene? Hvis du ikke sier at dere kommer,-
- blir de fanget i kryssilden.
Ellen, vi vet ikke engang hvordan toppleiligheten ser ut.
Vi trenger alle detaljene, nattens flyt,-
- vokternes vaktplan.
- Vi kan ikke gå inn blindt. - Det skal vi ikke.
Vi tar en test først.
Takket være Luke og Moira vet vi når toppleiligheten er tom.
Vi får noen på innsiden. De vil undersøke det,-
- og fortelle kvinnene der hva som skjer.
Og legge en plan for å få dem ut, ikke sant?
De er ikke utilsiktet skade, de er mennesker.
Ja, i en ideell verden.
Som dessverre ikke er den verdenen vi lever i.
Jeg gjør det.
Vi må overvåke toppleiligheten. Vi må advare kvinnene.
Du kom akkurat tilbake.
- Er du sikker? - Ja.
Jeg er den eneste Jesabelen her.
Jeg kjenner stedet som min egen lomme,-
- så det er jeg som må dra.
"Vent på Herren, og følg hans vei"-
- "han løfter deg opp, så du arver landet."
"Salig er den som holder ut i fristelser."
"For når han har stått sin prøve, skal han få livets krone."
"Se, hvor godt og vakkert det er når brødre bor fredelig sammen."
Være av samme sinn. Leve i samsvar.
Lovet være, øverstkommandør Lawrence.
Lovet være!
Lovet være. Jeg er velsignet, mine herrer, virkelig,-
- og beæret over deres nærvær.
- Velsignet dag. - Velsignet dag.
Velsignet dag, kommandør. Velsignet dag.
- Takk for æren. - Du har fortjent det.
Hvor nær er Mexico og Storbritannia å normalisere forhold?
New Bethlehem gir lederne dekke for å bli kvitt flyktningene.
Deres ufruktbare koner vil komme for å puste den friske lufta.
- Det går fremover. - Mine herrer!
Ikke glem å ta med dere en gullklokke på vei ut.
Bilene kjører dere til feiringen.
Feiringen?
Ja, du fortjener å nyte fruktene av arbeidet ditt.
Hvilke frukter er det?
Bare de modneste Gilead har å tilby.
- Modnere enn i DC, ikke sant? - Jeg vet ikke.
Faren min sier at du aldri drar dit heller.
Faren din er en aktet leder og hengiven til Gilead.
Hans tjeneste overgår hans laster.
Blaine? Hva med deg?
- Vil du slappe av, ta en drink? - Du bør bli med, Nick.
- Rose venter oss hjem til middag. - Det stemmer.
Vel, la oss få i gang festen.
Mrs. Waterford.
Rose sa at hun har hatt lyst på søtsaker.
Det er veldig snilt. Hun hviler, er jeg redd.
Så synd. Paien er fortsatt varm.
Jeg ville ikke takket nei til et stykke.
Jeg ble aldri vant til å bli vartet opp av Marthaer.
Jeg var alltid kokken hjemme. Jeg lærte opp Rose.
Jeg er sjalu.
Jeg er en elendig kokk. Jeg svir spagetti bare ved å se på den.
- Hva med denne? - Jeg kjøpte den på et bakeri.
Hvordan føler Rose seg? Du må være begeistret.
Å, ja. Takk. Denne graviditeten er Guds belønning.
Jeg er bekymret for at det sliter på henne.
Gilead har verdens beste svangerskapspleie.
Jeg har alltid vært for beskyttende. Hun var så ung da mora døde.
Alle kvinner fortjener en kjærlig far som deg.
Jeg var også veldig heldig.
- Han ville nok vært stolt av deg. - Takk.
Jeg har alltid ønsket meg en stor familie.
Beth og jeg snakket om fem før hun ble syk.
Det var selvsagt utfordringer vi alle møtte på den tiden.
Ja, fruktbarhetskrise, klimaendringer, økologisk kollaps.
Selv da Rose ble født-
- var det ikke nok ressurser til å kjempe for hvert liv.
Jeg la alt jeg hadde i å hjelpe henne,-
- men alle barn fortjener en sjanse.
Ikke bare privilegerte barn.
Du var en del av å skape en nasjon som gjorde det til virkelighet.
Det var vi begge.
Når vi utvider New Bethlehem,-
- setter vi Gilead tilbake på Guds lyse sti.
Ingen familie burde tåle det vi måtte.
Ja. Jeg må innrømme at jeg har hatt mine tvil.
Men din tro på disse reformene er en ære for stedet.
Lawrence er heldig som har deg som promotør.
Jeg setter pris på plattformen. Og å ha en stemme.
Jeg vet at det ikke alltid har vært tilfelle.
En bedre mann ville oppmuntret din innflytelse.
- Hei, du skal ikke dra, ok? - Hva?
Du må sende noen andre. Du skal ikke tilbake.
Du aner ikke hvor gal du høres ut, så jeg skal gi deg et sekund-
- til å vurdere om du vil snakke sånn til meg.
Du døde nesten i Ingenmannsland.
Det vi hentet der, brakte oss et skritt nærmere å drepe jævlene.
Du vet hvor farlig Jezebels er for deg.
Jeg har et klart bilde av hvor farlig Jezebels er, takk.
Hva om de gjenkjenner deg?
Marthaene bruker masker, og blir byttet ut hver uke,-
- så ingen vil gjenkjenne meg.
Jeg fikk deg nettopp tilbake.
Jeg setter pris på at du reddet meg.
Men noen må redde damene.
La noen andre gjøre det. Bare bli med oss til Alaska.
Vi kan ha et liv sammen.
Nei! Nei.
Beklager, jeg ønsker det for dere.
Jeg kan ikke gjøre det mer.
- Gjøre hva mer? - Jeg kan ikke leve livet ditt mer.
- Fanken. - Hva?
Å, nei. Fanken.
Lawrence sa hun var på Red Center.
Ikke nå lenger.
Her, pus. Kom igjen. Kom igjen.
Neste gang jeg plystrer på deg, skal du krabbe på alle fire.
Hva sier pusen?
Hei.
"Hei"?
Er du dum?
Mjau.
Det stemmer.
Hun var din en gang, ikke sant?
En kort stund.
Ikke lenge nok til å bli kjent med henne, ikke sant?
Hør her.
Det er din spesielle dag, du får henne denne gangen.
Det er sjenerøst, Lawrence.
Kanskje hun er for vanskelig å takle.
Greit.
- Si at du vil savne meg. - Jeg vil savne deg.
Ja, bra. Gå med Gud nå.
Gjør din plikt.
- Ha det gøy. - Se på Lawrence.
Flink gutt, Lawrence. Flink gutt.
Vi skal ikke gjøre noe.
Du kan snakke om du vil.
- Jeg vil ikke snakke med deg. - Det hører jeg ofte.
Du er skummel. Jeg var i huset ditt, og nå er jeg her. Husker du?
Ja. Beklager.
- Du irriterte kona. - Du giftet deg med et hespetre.
- Beklager. - Nei, ikke beklag deg.
Hva trodde du ville skje med meg?
Med din bakgrunn?
Enten en langsom død i koloniene eller en rask en på muren.
Jeg visste du hadde noe å leve for, så...
Jeg gjorde det jeg kunne for å gi deg en sjanse.
Angela har det bra. Hun tegnet dette.
Det er ekte talent. Hun er genial.
Hva vil skje med henne?
Forhåpentligvis lærer hun å uttale "eple" snart.
Hun har et godt liv.
Inntil videre. Og senere?
Fæle ting skjer med kommandørers døtre også.
Skal du hjelpe henne?
Jeg skal gjøre alt jeg kan for å holde henne trygg.
Kan jeg gå nå?
Vent litt, jeg er ikke ung lenger. De blir mistenksomme.
Se på deg.
Se på meg, hva?
Du var bare en gutt da jeg møtte deg, og nå er du her.
Det tryggeste stedet å være.
- Og du er dette. - Tryggeste tingen å være.
Jeg er glad du er trygg.
Er det sant alt de sier? Er det virkelig bedre her?
Ja, jeg tror det.
- Og det forblir sånn? - Det er min jobb å sørge for det.
Da blir jeg.
Men bare til du får familien min ut. Alle sammen.
Du er en kommandør, så du kan ordne det, ikke sant?
Til slutt. Det kan ta en stund. Et år eller to.
- Kan du vente så lenge? - På familien min?
Ja, så lenge jeg må.
Dette ser bra ut.
La meg se på det i noen minutter.
Takk. Godt jobbet.
- Hei. - Dette er Lukes plan.
Han har blitt en effektiv leder. Vi kommer til å savne ham.
Du bør gjøre rommet større. Det er en lang tur.
Du må sende meg til Jezebels.
Jeg tar prøveturen, sjekker toppleiligheten,-
- får kontakt med kvinnene. Hva enn du trenger.
- Moira skal... - Jeg drar i stedet for Moira.
Jeg har vært der mange ganger.
Moira har allerede meldt seg.
Hun har ikke vært i Gilead på mange år.
Hun aner ikke hvordan det blir å dra tilbake.
Spesielt på Jezebels, der hun...
Nei, hun kan få panikk.
Én feil, og hun er død.
- Kan ikke du få panikk? - Jeg kan ta vare på meg selv.
Jeg må dra, ok?
Vennen min er der, og hun er...
- Hun er som en lillesøster. - Jeg er lei for det, men...
Hvis du sender inn Moira og hun får problemer, må hun klare seg selv.
Hvis du sender meg, vet du at jeg har en kommandør på innsiden.
Du vet han vil hjelpe meg.
Hva skal jeg si til Moira? Og Luke?
Overlat det til meg.
Kloakkrøret er direkte koblet til kommunikasjonstårnet.
- Er du sikker? - Jeg la det der selv.
Beklager forstyrrelsen.
- Kan jeg snakke med deg et øyeblikk? - Ja, klart.
Vi snakkes om dette senere. Hva skjer?
- Det er en endring i planen og... - June. Hva sa du til Ellen?
- Jeg vil at du skal være trygg. - Hva skjer?
Hun skal til Jezebels i stedet for meg.
- Skal du ikke til Alaska? - Selvsagt skal jeg det.
Men Janine er på Jezebels, og jeg må møte henne...
Vent, du sa nettopp at jeg ikke burde bli.
Noe har skjedd. Jeg følger deg dit.
Gå til Holly. Ta deg av dem, så kommer jeg etter, ok?
Nei, dra du. Gå og ta deg av dem. Det er din mor.
- Jeg vil ikke... - Du må ikke være her.
Jeg vet hva jeg gjør, ok? Jeg var der lenger enn deg.
Det er ikke poenget. Du gikk bak ryggen min!
- Respektløst! - Nei! Vet du hva som er respektløst?
Det at dere begge løy til meg i månedsvis.
- Kom igjen. - Du holdt dette hemmelig.
- Det er respektløst! - Fordi vi visste du ville frike ut.
Akkurat som du gjør nå!
- Du ødelegger alt vi har gjort! - Ok. Vær sint.
Vær sint på meg. Det er helt greit!
Jeg driter i det! Vær sint! Men dere overlever.
Det er så forbanna infantiliserende.
Jeg skal til Jezebels.
Du kan enten bli med meg, eller ikke dra.
Hei! Hva prøver du å bevise?
Ingenting. Jeg må ikke bevise noe for deg.
Dere vet ikke hva dere gjør,-
- dere kan ikke kjempe der inne, og dere vil ikke overleve!
Tror du så lite om oss?
Ikke følg etter meg.
Dette handler ikke om oss, men om deg og hva du vil.
Hva snakker du om?
Jeg hadde ikke vært her om jeg ikke måtte redde deg.
Jaså? Så dra tilbake til Alaska.
Sannheten er at du vil inn. Du vil kjempe.
Men jeg la denne planen fra bunnen av, ok?
Jeg skal levere bombene til stedene jeg valgte.
Dette er min sjanse til å kjempe for Hannah!
Dette var min Eleanors favorittbok-
- da hun var liten.
Ja, en dag skal du også lese den. Helt alene.
"En liten prinsesse, kapittel én: Sara."
"En gang, på en mørk vinterdag,"-
- "da den gule tåken hang så tykk og tung i Londons gater"-
- "at lampene ble tent, og butikkvinduene lyst opp med gass,"-
- "som de gjør om natten,"-
- "satt en merkelig liten jente"...
..."i en drosje med faren sin"...
..."og ble kjørt ganske sakte gjennom de store passasjene."
"Hun satt med føttene under seg, lente seg mot faren sin,"-
- "som holdt henne i armen, mens hun stirret ut av vinduet på folk,"-
- "med en rar, gammeldags omtenksomhet i sine store øyne."
"Hun var en så liten jente"-
- "at man ikke forventet å se et sånt uttrykk i det lille ansiktet hennes."
"Det var et gammelt uttrykk for et barn på tolv,"-
- "og Sara Crewe var bare sju."
"Men faktum var at hun selv ikke kunne huske noen gang"-
- "da hun ikke hadde tenkt ting om voksne"...
- Jeg har likt spaserturene våre. - Jeg også.
Du vil ikke huske dette.
Men jeg så deg for noen år siden på et av ballene i D.C.
Du danset og hadde en glød.
Jeg hadde aldri sett slik skjønnhet og ynde.
- For noen år siden? - Ja, du var gift.
Jeg skjønner.
Jeg ba om Guds tilgivelse for at jeg begjærte en annen manns kone.
På den tiden var han mindre mann, mer byrde.
Virkelig?
Snakket vi?
Nei, jeg var for sjenert til å snakke med deg.
Men jeg skulle ønske det var jeg som danset med deg den kvelden.
Her? Nå?
- Midt på gata? - Kom igjen.
- Tante Lydia? - Mrs. Waterford?
Kommandør Wharton. Velsignet kveld.
- Hei. - Hei.
Jeg skjønner det.
Hvis du må inn...
...så bli med meg.
Hvis du vil kjempe, la oss kjempe sammen.
Selvfølgelig vil jeg kjempe.
Hannah er der.
Men jeg har vært på veien du er på,-
- og jeg vet hvordan det føles. Det føles veldig bra en stund.
Veldig bra.
Du føler at du nærmer deg henne.
Og noen ganger gjør du det.
Og så...
...er hun borte igjen.
Det gjør veldig vondt.
Jeg prøvde vel bare å redde deg fra det eller noe.
Det kan du ikke.
Jeg hadde en tanke.
Jeg ville at vi skulle være en familie.
Igjen. I Alaska.
Men sannheten er at det ikke er mulig.
Det spiller ingen rolle hvor vi er, om vi er i Canada,-
- om vi er i Alaska. Det spiller ingen rolle, for hun er ikke her.
Det føles bare som at da vi mistet henne...
At det ødela oss.
Det ødela meg.
Og...
Jeg føler at det ødelegger oss hver dag.
Ja, vi er en ødelagt familie.
Vi kan kanskje ikke reddes.
Men jeg har allerede fått en umulig gave.
Hva?
Jeg fikk deg tilbake.
Du er i live.
Du er i live, jeg er i live, så dette er hvem vi er nå.
Bare to galninger som drar inn i Gilead på lykke og fromme.
For henne.
Du vet at selv om denne Mayday-planen-
- skulle fungere perfekt,-
- noe den ikke vil...
Du vet at det ikke nødvendigvis betyr,-
- at vi klarer å nå henne, ikke sant?
- Det må du vite. - Ja.
Men vi må prøve.
Ja.
Ja, vi må prøve.
Gud, du vet vel at jeg elsker deg?
Ja.
For du vet at jeg elsker deg, ikke sant?
- Ikke sant? - Ja.
Ja.
Tekst: Synnøve W. Fossestøl Iyuno
I denne stunden husket hun reisen hun nettopp hadde tatt fra Bombay-
- sammen med faren sin, kaptein Crewe.
Hun tenkte på det store skipet,-
- tjenerne som gikk fram og tilbake på det i taushet,-
- barna som lekte på det varme dekket og noen unge offiserskoner-
- som prøvde å få henne til å snakke med dem og deretter lo av det hun sa.
Framfor alt tenkte hun på hvor merkelig det var-
- at hun det ene øyeblikket hadde vært under Indias glovarme sol,-
- deretter midt ute på havet og nå kjørte i et rart kjøretøy i gatene-
- på et sted der dagen var like mørk som natta.
Det var så forvirrende at hun akte seg nærmere faren sin.
"Pappa," sa hun med en lav stemme som nesten hørtes ut som hviskning.
"Hva er det, skatten min?" spurte kaptein Crewe,-
- trakk henne nærmere inntil seg og så ned i ansiktet hennes.
"Hva er det Sara tenker på?"
"Er vi kommet fram nå?" hvisket Sara og krøp enda nærmere ham.
"Er vi det, pappa?" "Ja, lille Sara, det er vi."