Az előző részek tartalmából:
A börtönből kihoztam, elintézem a gyorsított eljárást.
- Mennyi idő lesz? - Három hónap, talán négy.
Nem várok itt ölbe tett kézzel. Tennem kell valamit!
- Talán... elmegyek Új-Betlehembe. - Rita, ne!
Tudhatnak a testvéremről.
Luke és Moira a Senkiföldjén ragadt a gileádi őrség mögött.
Megvan az összes név, jó? Állj le végre!
Alig várom, hogy az embereink szétlőjék a fejüket.
Ha Őr jön, én beszélek.
Új-Betlehemben a nők teherbe esnek,
a gyermekeink egészségesek.
És ezt egyikük sem mondhatja el a saját országáról.
Szeretném még fárasztani kicsit
az Új-Betlehemben rejlő lehetőségekkel.
Biztos élvezném, hogy megpróbálja.
Kiviszlek erről a borzalmas helyről!
Azt mondták, megjutalmaznak majd.
Hazudtak magának!
Esélyt adtunk neki. Végeztünk vele.
Hallotta Mrs. Lawrence-t. Nem lehet.
Ő régimódi gileádi feleség, nem Serena Waterford.
Mrs. Waterford?
June?
Istenem! Jól vagy! Kutya bajod!
- El kell tűnnünk innen. - Mindig ezt csináljuk.
- Mit? - Ezt a búcsúzkodást.
- Mit mondjunk helyette? - Hogy "még látjuk egymást"?
Jó. Még látjuk egymást.
Egy kész.
Nagyjából hat kiló.
- Van térerő? - Nagyon gyenge.
A SZOLGÁLÓLÁNY MESÉJE 6. ÉVAD 4. RÉSZ
Az alapozás nem sokkal több sódernél.
- Az mit jelent? - Hogy nem stabilak az épületek.
- Mark úton van ide. - Nem lehetne...
- Csak pár... - Elnézést!
- Éppen dolgozunk. - Jó.
Köszönöm. Nézd, e között a két pont között!
Ez a robbanás hatóköre, így lesz a legnagyobb a hatás.
- Király. Köszönöm. - Nincs mit.
Ide fogjátok tenni a bombákat?
Igen. Felrobbantunk pár dolgot.
Mik a célpontok?
Távközlési torony, fegyverraktár.
aztán a szövetségi épület.
Hogy juttatjátok be a bombákat?
Van egy új kereskedelmi út Új-Betlehemből Gileádba.
Kevésbé védett, és nagy rajta a forgalom mindkét irányba.
Ezen keresztül visszük be a szükséges fegyvereket.
Hát, remélem... hogy beválik.
- June! Luke! - Helló!
Jó reggelt!
- Jó reggelt! - Hahó!
Jó híreket hoztam.
Ejtették az ügyét.
Istenem!
Éljen!
Átadtuk az információt Kanadának. Nagyon hálásak voltak érte.
Titkon ők is a Parancsnokok halálát akarják.
Ez és az önvédelem...
- Ejtették a vádakat? - Igen. Gratulálok!
Hivatalosan deportálják. Szabadon távozhat.
Ez csodás!
Valóban az.
Intézek önöknek egy repülőt Alaszkába.
Amint lehet, elutazhatnak innen.
- Köszönjük, Mark! Igazán. - Nincs mit.
Holly már olyan nagy!
Nagyon fog örülni neked!
- Luke, elrabolhatunk egy percre? - Mi az?
Megjött az elektromos hálózat térképe.
- Rá tudnál nézni? - Tényleg? Remek.
- Csak egy perc. - Persze, menj csak.
Hahó!
Szervusz!
Hoztál nekem valamit?
Ragadós?
Nagyon szép.
Látom, Helen Frankenthaler inspirált.
A feleségemnek nagyon tetszene.
Angela!
Az igazi feleségemnek.
Kifelé! Kifelé!
- Nagy nap vár Mr. Lawrence-re. - Gyere velem!
Már épp ideje.
A feleségek korán találkoznak,
mert alig várják, hogy megmutassák egymásnak a párizsi ékszereiket.
Hála neked.
Életem a szolgálat.
Milyen fess vagy!
Tudod, mit mondanak az egyenruhás férfiakról.
Mit?
Mit mondanak az egyenruhás férfiakról?
Elvárnak majd tőled bizonyos dolgokat.
Bármit elviselek, amivel az agytröszt előáll.
Már nem csak golfozásról és koktélpartikról van szó.
A Főparancsnokoknak... nagyon konkrét prioritásai vannak.
Ismerem a prioritásaikat.
Az ő...
erejük a férfiasságukban lakozik.
Az erő a reformokból építkezik.
Tudják, hogy én vagyok az emberük.
Ahogy gondolod.
Férfiasság...
Tudod, hol van Moira? Készülnie kéne.
Itt van valahol.
Nézd, nekem...
El kellett volna mondanom, mit csinálok.
Hogy itt dolgozom a Mayday-jel.
- Semmi baj. - Jó.
Csak örülök, hogy jól vagytok.
Csak az akarom mondani, hogy sajnálom, mert nem akartam, hogy aggódj.
- Az nem jött össze. - Nem én tehetek róla!
Az őrjáratnak nem kellett volna ott lennie.
Simán ki kellett volna jönnünk.
Tudom, de épp ez a gond.
Mindig jön valami váratlan.
Kérlek... Rám figyelnél egy percre?
Próbálok elmondani valamit.
Úgy volt, hogy én viszem be a bombákat.
Maradok, és meg is teszem.
Szerinted én nem akarom holtan látni a Parancsnokokat?
- Nem akarok ártani Gileádnak? - De, és ártottál is. Sokszor.
De most én jövök.
Ezek az emberek nem katonák.
Nem tudják, mit csinálnak, és Gileád ellen indulnak.
Gileádi katonák, Őrök és... Szemek ellen.
Ez túl...
Túl veszélyes, érted?
Hidd el nekem!
Hollynak és az anyámnak szüksége van ránk.
Vissza kell mennünk, hogy felépítsük a közös életünket.
Érted?
Kérlek!
Dekódolták az infót, amit áthoztunk. Meg kell néznem.
- Jó. - Rendben.
- Köszönöm. - Oké.
Szeretlek.
Én is téged.
- Iratokat kérek! - Itt vagyok!
- Köszönöm. Menjenek! - Hihetetlen!
- Apa! Apa! - Az iratait, hölgyem!
- Jules! - Nem tudom elhinni, hogy itt vagy.
Rita! Örülök, hogy látlak.
Köszönöm, hogy elintézte.
Persze, ez volt a legkevesebb.
- Milyen volt a buszút? - Köszönöm, jó.
Itt lesz.
Biztos feltartották. Sok az adminisztráció.
Nagyon népszerűek lettek ezek a találkozók.
Sok követ kellett megmozgatnom, ahogy Nicknek is.
Tudom, hogy Nick is szeretne látni.
Gondolkodtál azon, hogy visszajössz ide?
Gina!
Gina! Hugicám!
Jaj, Gina!
Kishúgom!
Szia!
Sajnálom. Úgy sajnálom. Sajnálom!
Én sajnálom.
- Úgy hallottam, Martha lettél. - Igen, így van.
Semmi baj. Kijutottam.
Próbáltalak megkeresni. Esküszöm, mindent megtettem...
Örülök annak, hogy életben vagy!
Itt vagyok.
Kérhetnék egy kis figyelmet?
Eljött a pillanat, amire vártunk.
Hála különleges vendégünknek, June Osbornnak, Luke és Moira visszatért.
Luke és Moira! A mi szupersztárjaink!
Hála nekik,
megkaptuk azon Parancsnokok nevét, akik lelőtték a repülőket,
és azt, hol lesznek sebezhetők.
Azoknak a keselyűknek fogalma sem lesz, mi vár rájuk.
Ami a célpontot illeti,
azok, akik aki a klubra fogadtak,
tévedtek.
Aki a parancsnoki központra vagy a golfpályára tippelt...
az sem nyert.
De aki a Jezebelre tette a voksát, az tíz dolcsival gazdagodott.
- Ne verjétek el egyszerre! - Mi lesz a Jezebelben?
Megöljük a Parancsnokokat.
Lefoglalja őket a piálás a luxuslakosztályban.
Oda küldjük a mesterlövészeket jövő héten.
Végzünk a Parancsnokokkal a Jezebelben,
aztán jönnek a bombák és a hadsereg.
Az első lépés sem fog sikerülni.
Bocs, de ez a nagy terv? Az első lépés se fog sikerülni.
Mit gondoltok? Csőre töltött fegyverrel bemasíroztok?
Miért, mit javasolsz? Bajonettet?
Méregre nem gondoltatok?
De, az régen bevált.
Tudom, ott voltam.
A Jezebelben már mindent előkóstoltatnak.
Tényleg?
És mi lesz a nőkkel? Ha nem tudnak róla,
kereszttűzbe kerülnek.
Ellen, azt se tudjuk, hogy néz ki az a luxuslakosztály!
Tudnunk kell a kijáratokról, a forgalomról,
az Őrök beosztásáról. Nem mehetünk be vakon.
Nem is fogunk. Teszünk egy próbakört.
Luke-nak és Moirának hála tudjuk, mikor üres a lakás.
Valakit beküldünk.
Felméri a terepet,
beszél az ott dolgozó nőkkel, ismerteti a helyzetet.
Lesz kimenekítési terv is, igaz?
Ők nem lehetnek járulékos kár. Ők emberek!
Ja, egy ideális világban.
De sajnos nem abban élünk.
Megyek én.
Ki kell figyelnünk az emeletet, figyelmeztetni a nőket.
Moira, most jöttél vissza. Biztos?
Igen. Csak én voltam itt Jezebel.
És sajnos úgy ismerem a helyet, mint a tenyeremet.
Úgyhogy nekem kell mennem.
"Bízzál az Úrban és kövesd az útját."
"Ő megőriz a gonosztól s ő felemel, hogy tiéd legyen a föld."
"Boldog ember az, aki a kísértés idején kitart,"
"mert miután kiállta a próbát, elnyeri az élet koronáját."
"Nézzétek, milyen kedves és jó, ha egyetértésben élnek a testvérek!"
"Egyet akarva"
"ugyanarra törekednek."
Áldassék, Lawrence főparancsnok!
Áldassék!
Áldassék! Én...
igazán szerencsés vagyok, uraim,
és megtisztel a jelenlétük.
- Áldott napot! - Áldassék!
Áldott napot, Parancsnok!
Áldott napot!
- Köszönöm a megtiszteltetést. - Megérdemelte.
Hogy áll a kapcsolatunk Mexikóval és az Egyesült Királysággal?
Új-Betlehem lehetőséget ad nekik, hogy megszabaduljanak a menekültektől,
meddő asszonyaik pedig friss óceáni levegőre vágynak,
úgyhogy jól állunk.
Uraim, ne felejtsék itt az aranyóráikat!
Autók visznek át minket az ünnepélyre.
Ünnepély?
Megérdemli, hogy élvezze a munkája gyümölcsét.
Miféle gyümölcs lenne az?
A legzamatosabb, amit Gileád nyújtani tud.
Zamatosabb annál, ami Washingtonban van.
Nem tudhatom.
Az apám azt mondta, ott sem tart vele soha.
Az apja nagyra tartott vezető, aki elkötelezett Gileád iránt.
Az ő erényei felülmúlják gyarlóságait.
Blaine, maga mit mond?
Nem akar lazítani, inni pár pohárkával?
Jöjjön csak, Nick.
Rose hazavár minket vacsorára.
Így van.
Akkor kezdődjön a mulatság!
Mrs. Waterford!
Rose mondta, hogy édességre vágyik.
Nagyon kedves, de éppen lepihent.
Milyen kár! Még meleg a pite.
Én nem mondanék nemet egy szeletre.
Sosem szoktam meg, hogy a Marthák szolgálnak fel.
Régen mindig én főztem.
Rose-t is én tanítottam rá.
Hát... irigykedem.
Szörnyen főzök. Már attól is odaég a spagettim, hogy ránézek.
Akkor aggódhatok?
Jaj, nem, ezt a pékségben vettem!
És hogy van Rose? Ön biztos boldog.
Igen, köszönöm. Ez a gyermekáldás Isten jutalma.
Azért aggódom is. Nagy teher ez neki.
Gileád világelső a terhességgondozásban.
Mindig is nagyon óvtam őt.
Fiatal volt, amikor az anyja meghalt.
Minden nő ilyen szerető apát érdemelne.
Tudom, hogy én is szerencsés voltam.
Az apja bizonyára büszke lenne önre.
Köszönöm.
Mindig nagy családot akartam.
Bethtel öt gyereket terveztünk, amikor beteg lett.
És persze a sok nehézség, amivel mindenki szembenézett akkor...
A meddőségi válság, a klímaváltozás, az ökológiai összeomlás.
Amikor Rose született,
már akkor sem volt elég erőforrásunk ahhoz, hogy minden életért küzdjünk.
Mindent megtettem, hogy segítsek neki,
de minden gyermek esélyt érdemel,
nem csak a kiváltságosok.
Ön is építette azt a nemzetet, amely ezt valóra váltotta.
Mindketten építettük.
Új-Betlehem kibővítésével
Gileádot is visszaállítjuk Isten fényének útjára.
Egy családnak sem szabad átélnie azt, amit nekünk.
Igen.
Beismerem, voltak kétségeim,
de az ön reformokba vetett hite a hely mellett szól.
Lawrence-nek szerencséje, hogy ön segít népszerűsíteni.
Hálás vagyok a lehetőségért,
és azért, hogy szót adnak nekem.
Tudom, nem volt mindig így.
Már megbocsásson,
egy jobb ember több befolyást adott volna önnek.
Figyelj... Nem mehetsz oda.
Mi van?
Mást kell küldened a próbakörre.
- Nem mehetsz vissza oda. - Vágod, hogy ez mekkora őrültség?
Kapsz egy percet, hogy átgondold, hogy beszélsz egy felnőtt nővel.
- Majdnem meghaltál a Senkiföldjén! - De amit ott elértünk,
az egy lépéssel közelebb vitt a mocskok kinyírásához.
Tudod, milyen veszélyes a Jezebel számodra!
Pontosan tudom, mennyire veszélyes a Jezebel, kösz.
Igen? És ha felismernek?
A Marthák maszkot hordanak, és hetente váltják egymást.
Senki nem fog felismerni.
Épp hogy visszakaptalak.
Hálás vagyok azért, hogy megmentettél, de most őket kell megmenteni.
Akkor hadd csinálja más! Kérlek!
Gyere velünk Alaszkába, kérlek!
- Lehetne közös életünk. Lehetnénk... - Nem.
Bocsáss meg! Remélem, nektek sikerül.
De én nem bírom tovább csinálni.
- Mit? - Nem élhetem tovább a te életedet.
A francba!
Mi az?
Nem, nem, nem...
Bassza meg! Lawrence azt mondta, a Vörös Központban van.
Hát, már nem ott van.
Gyere, cicc-cicc-cicc! Gyere! Gyere, kiscica!
Amikor legközelebb füttyentek neked, négykézláb mászol idáig.
Na, mit mond a kiscica?
Szia!
"Szia"?
Ilyen kibaszott ostoba vagy?
Miaú.
Tényleg!
Valamikor a magáé volt, ugye?
Egy rövid ideig.
Nem elég ideig ahhoz, hogy alaposabban megismerje, mi?
Mondok én valamit.
Ez az ön nagy napja, szóval kivételesen átadom.
Nagyon nagylelkű ajánlat.
De talán nem bírna el vele.
Persze.
Ugye hiányozni fogok?
- Hiányozni fogsz. - Helyes.
És most menj Isten hírével! Végezd a dolgod!
- Jó mulatást! - Odanézzenek!
Hajrá, Lawrence! Hajrá!
Nem fogunk csinálni semmit.
Beszélhetsz, ha akarsz.
Nem akarok magával beszélni.
Ezt sokan mondják.
Mert maga ijesztő.
A házában voltam, és most itt vagyok. Rémlik?
Igen. És sajnálom.
Az asszony nem rajongott érted.
Hát, mert egy ribancot vett el.
Bocsánat!
Ugyan, erre semmi szükség!
Mit gondolt, mi lesz velem?
A te múltaddal? Vagy lassú halál a Gyarmatokon,
vagy gyors halál a Falon.
Tudtam, hogy van miért élned, ezért...
próbáltam esélyt adni neked.
Angela jól van.
Ezt ő rajzolta.
Igazán tehetséges.
Egy kis zseni.
Mi fog történni vele?
Remélhetőleg hamarosan megtanulja kimondani azt, hogy "alma".
Jó élete van.
Egyelőre.
És később?
A Parancsnokok lányaival is történnek rossz dolgok.
Segíteni fog neki?
Mindent megteszek azért, hogy biztonságban legyen.
Elmehetek?
Várj még pár percet! Már nem vagyok ifjú titán.
Gyanakodnának.
Odanézzenek!
Mi az?
Gyerek voltál, amikor megismertelek, és most itt vagy.
Biztonságosabb helyen nem is lehetnék.
És ez vagy.
A legbiztonságosabb, ami lehetek.
Örülök, hogy biztonságban vagy.
Igaz, amit mondanak, Tényleg jobb itt?
Azt hiszem.
És így is marad?
Az a feladatom, hogy gondoskodjak erről.
Akkor maradok.
De csak amíg ki tudod vinni a családunkat. Mindenkit.
Parancsnok vagy, szóval... meg tudod tenni, ugye?
Előbb-utóbb, de időbe telik. Egy-két évbe.
Tudsz addig várni?
A családomra?
Igen, bármeddig.
Jól néz ki. Pár percre hagyd itt nekem!
Köszönöm. Szép munka.
Hé!
Ez mind Luke terve, tudtad?
Jó vezető lett belőle. Hiányozni fog.
Nagyobb fülke kellene. Hosszú az út.
Engem kell beküldened a Jezebelbe.
Megcsinálom én a próbakört, felmérem a lakást,
beszélek a nőkkel.
Amire csak szükség van.
- Moira akart... - Megyek Moira helyett.
Jól ismerem a helyet. Sokszor jártam ott.
Moira már jelentkezett.
Sok éve nem járt Gileádban.
Fogalma sincs, milyen lesz, ha visszamegy.
Különösen a Jezebelnél, ahol ő...
Nem...
Pánikba eshet. Kiborulhat.
És ha hibázik, meghal.
És te nem fogsz pánikba esni?
Tudok vigyázni magamra.
Nekem kell mennem.
A barátom ott van, és ő...
Olyan, mint a húgom.
- Sajnálom a barátodat, de... - Ha Moirát küldöd, és bajba kerül,
magára marad.
Ha engem küldesz, tudod, hogy van egy Parancsnok, aki segít.
Tudod, hogy segíteni fog nekem.
És mit mondjak Moirának? És Luke-nak?
Azt bízd csak rám!
Nem figyelsz! A csatorna közvetlenül a távközlési toronyhoz kapcsolódik.
- Ez biztos? - Én csináltam.
Bocsánat a zavarásért! Beszélhetnénk?
Persze. Később folytatjuk! Mi az?
Változott a terv, és...
June! Mit mondtál Ellennek?
Csak próbállak megvédeni!
Mi történt?
Azt mondta Ellennek, ő megy a Jezebelbe helyettem.
- Nem mész Alaszkába? - De, megyek.
De a barátom, Janine a Jezebelben van, és látnom kell őt...
Nekem azt mondtad, én nem maradhatok.
Tudom, de változott a terv. Utánad fogok menni.
Menj Hollyhoz, gondoskodj róluk, és én is sietek utánad, jó?
Nem, menj te! Gondoskodj róluk te! A te anyád.
- Nem akarok... - Nem muszáj itt lenned!
Tudom, mit csinálok, érted?
- Én sokkal tovább voltam ott. - És? A hátam mögött intézted.
- Meg se beszélted velem! - Ez azért durva.
Tudod, mi a durva?
Hogy hónapokig hazudtatok nekem!
- Ne már! - Titokban tartottátok.
- Ez volt durva. - Mert tudtuk, hogy kiakadnál.
- Pontosan, ahogy éppen csinálod. - Pont így.
- Elcseszed az eddigi munkánkat. - Dühöngj csak.
Legyél dühös rám! Kicsit sem bánom.
Leszarom! Legyél dühös! De életben maradsz!
Mintha gyerekek lennénk, basszus!
Én megyek a Jezebelbe.
Vagy velem jössz, vagy nem mész te sem.
Hé!
Mi a szart akarsz bizonyítani?
Semmit. Semmit nem kell bizonyítanom neked.
Fogalmatok sincs. Nem tudjátok, mit csináltok,
nem tudjátok, hogyan harcoljatok velük.
Nem fogod túlélni!
Ilyen kevésre tartasz minket?
Ne gyere utánam!
Nem is rólunk van szó, hanem rólad! Arról, hogy te mit akarsz!
Miről beszélsz? Hogy érted ezt?
Itt se lennék, ha nem kellett volna megmentenem titeket.
Igazán? Akkor menj vissza Alaszkába!
Az igazság az, hogy be akarsz menni. Harcolni akarsz.
De ezt a tervet én építettem fel.
Érted?
Beviszem a bombákat az általam választott helyszínekre.
Végre én harcolhatok Hannah-ért!
Ez volt az én kis Eleanorom
kedvenc könyve kislány korában.
Egy nap majd te is elolvasod.
Teljesen egyedül.
A padlásszoba kis hercegnője. Első fejezet: Sara.
Egy sötét, téli napon,
amikor a sárga köd olyan sűrűn, súlyosan telepedett London utcáira,
hogy lámpát gyújtottak,
és a kirakatok ablakában úgy izzottak a gázlámpák, mint éjszaka,
egy különös kislány
egy konflisban ült az apjával,
és lassan haladtak végig a széles utcákon.
A kislány maga alá húzta a lábát,
az apjához bújt,
aki átkarolta őt.
A kislány az ablakon át nézte az elhaladó embereket,
nagy szemében szokatlan,
régimódi mélázás ült.
Olyan kicsi volt még.
Az ember nem számít ilyen kifejezésre egy ilyen kicsi arcon.
Még egy 12 éves gyereknél is koravénnek tűnt volna,
de Sara Crewe még csak hétéves volt.
De a dolog úgy állt,
hogy nem emlékezett olyan időre,
amikor ne gondolt volna felnőttes dolgokra...
Élveztem a sétáinkat.
Én is.
Biztos nem emlékszik rá,
de pár évvel ezelőtt láttam önt az egyik washingtoni bálon.
Táncolt, és csak úgy ragyogott.
Sosem láttam ilyen szépséget és bájt.
Pár éve?
- Igen, már férjnél volt. - Értem.
Az Úr bocsánatát kértem aznap este, mert megkívántam más férfi asszonyát.
Akkor már nem volt annyira férfi, inkább kolonc a nyakamon.
Igazán?
- Beszéltünk is? - Nem, nem mertem megszólítani.
De azt kívántam, bárcsak én táncolhatnék önnel.
Itt? Most?
- Az utca közepén? - Jöjjön!
Lydia néni!
Mrs. Waterford! Wharton parancsnok! Áldott estét!
- Szia! - Szia!
Tudod... megértem.
Ha muszáj bemenned,
vigyél magaddal!
Ha harcolni akarsz, harcoljunk együtt.
Persze, hogy harcolni akarok.
Hannah még ott van.
De jártam az úton, amire ráléptél,
és... tudom, milyen érzés.
Egy ideig jó. Nagyon jó.
És úgy érzed, közelebb kerülsz ahhoz, akit keresel.
És néha sikerül.
De aztán...
újra elveszíted.
És az tényleg nagyon fáj.
Azt hiszem, ettől akartalak megóvni, vagy valami ilyesmi.
Nem tudsz megóvni.
Úgy képzeltem,
hogy újra egy család lehetünk
Alaszkában.
De az igazság az, hogy ez lehetetlen.
Nem számít, hol vagyunk, Kanadában,
vagy Alaszkában, nem számít, mert Hannah nincs ott.
Úgy érzem,
hogy amikor elveszítettük őt...
az összetört minket, és...
összetört engem.
És...
minden nap újra összetör minket.
Igen.
Megtört család vagyunk,
és talán már nem lehet megmenteni,
de egy lehetetlen álmom már valóra vált.
Micsoda?
Visszakaptalak téged.
Életben vagy!
Érted? Életben vagy, és én is, és most már ezek vagyunk mi.
Két holdkóros, aki imával felfegyverkezve bemegy Gileádba.
Hannah-ért.
Igen.
Tudod...
még ha a Mayday terve be is válik tökéletesen,
és nyilván nem fog...
...az sem feltétlenül jelenti azt, hogy eljutunk Hannah-hoz.
Ezt tudnod kell.
Igen.
De meg kell próbálnunk.
Igen.
Meg kell próbálnunk.
Ugye tudod, hogy szeretlek?
Igen.
És...
Ugye tudod, hogy én is szeretlek téged?
- Igaz? - Igen.
Igen.
Ebben a pillanatban az utazásra gondolt.
Bombayből jöttek az apjával, Crewe kapitánnyal.
A nagy hajóra gondolt,
a hangtalanul sürgő-forgó indiai tengerészekre,
a tat forró deszkáin játszó gyerekekre,
és a fiatal tisztek feleségeire, akik próbáltak beszélgetni vele,
és nevettek azon, amit mondott.
De legfőképp arra gondolt, milyen furcsa dolog,
hogy az embert az egyik percben még India tűző napsugarai égetik,
majd az óceán közepén siklik,
majd egy különös kocsiban hajt végig különös utcákon,
ahol a nappal olyan sötét, mint az éjszaka.
Olyan felfoghatatlan volt számára, hogy közelebb húzódott az apjához.
"Papa" - mondta halk, rejtélyben fürdő, vékonyka hangján,
ami alig volt több suttogásnál. "Papa?"
"Mi az, kedvesem?" - válaszolt Crewe kapitány.
Közelebb vonta magához a lányát, és a szemébe nézett.
"Mire gondol az én Sarám?"
"Ez az a hely?" - suttogta Sara, és egészen az apjához bújt.
"Ez az, papa?"
"Igen, én kis Sarám. Ez az."
Magyar szöveg: Sereg Judit Iyuno