Viděli jste...
Z vězení jste venku. Teď se snažím popohnat to slyšení.
- Jak dlouho to bude trvat? - Tři, možná čtyři měsíce.
Nebudu tady sedět a čekat. Musím něco udělat.
- Možná navštívím Nový Betlém. - Rito, ne.
Třeba vědí, co je se ségrou.
Luke a Moira se zasekli za hlídkami v zemi nikoho.
Máme všechny jména. Nebuď posedlý.
Nemůžu se dočkat, až jim naši ustřelí hlavu.
Kdyby přišli Strážci, nech to na mně.
V Novém Betlémě ženy čekají děti
a děti prospívají.
A tohle vy za své země říci nemůžete.
Ráda bych vám ještě chvíli našeptávala něco
o požehnaném potenciálu Nového Betléma.
S chutí vás nechám to zkoušet.
Odvedu tě z toho příšerného místa!
Tvrdili mi, že vás za služby odmění.
Lhali vám.
Dali jsme jí šanci. Skončili jsme s ní.
Paní Lawrenceovou jste slyšela.
Je to staromódní gileádská manželka. Ne nějaká Serena Waterfordová.
Paní Waterfordová?
June?
Panebože. Jsi v pořádku. Dobrý.
- Vypadněme odsud. - Chápeš, že to děláme vždycky?
- A co? - To s tím loučením?
- Co mám říct místo toho? - Co třeba "tak zatím"?
Fajn. Tak zatím.
Jeden je hotový.
Bude toho asi šest kilo.
- Máš tam signál? - Jenom slabý.
PŘÍBĚH SLUŽEBNICE VI. 4. díl: Povýšení
... podloží je ten věhlasný písek.
- Co to znamená? - Že jsou ty budovy nestabilní.
- Ty. Mark je na cestě. - Můžeme...
- Už jenom pár... - Jo, promiň.
- Máme něco rozdělaného. - Jo.
Díky. Takže kdekoli mezi těmito místy.
To je dosah výbuchu, bude to mít maximální dopad.
- Skvělý. Děkuju. - Jasně.
Tady umístíte ty bomby?
Jo. Vyhodíme to tam do povětří.
Co jsou vaše cíle?
Komunikační věž, sklady munice
a pak udeříme na vládní budovu.
Jak tam dostanete ty bomby?
Z Nového Betléma do Gileádu vede nová obchodní stezka.
Ta je mnohem bezpečnější
a v obou směrech je velký provoz.
Použijeme ji na umístění munice a pak tam vtrhneme.
Doufám, že to vyjde.
- June, Lukeu. - Dobrý den.
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Dobré.
Mám dobré zprávy.
Váš případ byl odložen.
Panebože.
Jo!
Vyměnili jsme s Kanaďany vámi získané informace.
Jsou velmi vděční.
Neoficiálně si také přejí konec těch Velitelů.
To a argumentace sebeobranou...
- Stáhli obvinění? - Jo. Gratuluji.
Tímto jste oficiálně deportovaný. Můžete jít.
To je úžasný.
Dobře.
Seženu letadlo na Aljašku.
Abyste mohli co nejdřív pryč.
- Děkuju, Marku. Vážně. - Samozřejmě.
Holly tak vyrostla.
Bude z tebe mít hroznou radost.
- Lukeu. Můžeš na chvíli? - Co je?
Máme rozvodnou síť South Endu.
- Můžeš se podívat? - Fakt? Jasně. Super.
- Bude to chvilička. - Jo.
Ahoj.
Něco mi neseš?
Ošemetná věc?
Já koukám.
Vidím, že jsi ovlivněná Helen Frankenthalerovou.
Moje žena by byla unešená.
Angelo!
Moje skutečná žena.
Ven. Ven!
- Má před sebou velký den. - Tak pojď.
To to trvalo.
Manželky se sejdou dříve,
aby se pochlubily novými šperky z Paříže.
Díky vám.
Sloužím rád.
To vám to sluší.
Víte, co se říká o mužích v uniformách.
Co?
Co se říká o mužích v uniformách?
Teď od vás budou leccos očekávat.
Zvládnu všechno, co mi ten mozkový trust předhodí.
Teď už to nebude jenom golf a koktejlové večírky.
Nadvelitelé sdílejí jisté specifické priority.
Já jejich priority znám.
Oni...
odvozují pocit moci od své mužnosti.
Moc získají z reforem.
Vědí, že jsem jejich člověk.
Jak myslíte.
Z mužnosti.
Nevíš, kde je Moira? Musí se nachystat.
Někde tady je.
Měl jsem ti...
Asi jsem ti měl říct, kde jsem byl a kvůli čemu,
že tady spolupracuju s Mayday.
- V pohodě. - Jo.
Jsem ráda, že jste oba celí.
Jo, ale já se ti chci omluvit,
protože jsem nechtěl, aby ses starala.
- Tak to se nepovedlo. - Za to jsem nemohl já.
Ty hlídky tam neměly být.
V pohodě bychom se odtamtud dostali.
Já vím, ale to je ten problém.
Všechno se nedá předvídat.
Mohla bys... Promiň. Na moment.
Něco se ti snažím říct.
Mám tam jet rozvézt ty bomby.
Zůstanu a udělám to.
Myslíš, že nechci, aby ti Velitelé zhebli?
- Že nechci ranit Gileád? - Už jsi to udělala mockrát.
Teď jsem na řadě já.
Tady ti nejsou profíci.
Nevědí, co dělají,
a chtějí se postavit Gileádu.
Vojákům, Strážcům a... Očím.
To je prostě...
Hrozně nebezpečný.
Věř mi.
Holly nás potřebuje a máma taky.
Musíme se vrátit a začít spolu žít.
Ano?
Prosím?
Dešifrovali ty informace, co jsme přivezli,
jdu se na to mrknout.
- Fajn. - Dobře.
- Díky. - Jo.
Miluju tě.
Jo. Já tebe taky.
- Zkontrolujte si dokumenty. - Jsem tady!
- Děkuji. Pokračujte. - To snad není možný!
- Tati! Tati! - Dokumenty, prosím.
- Julesi! - Tak ses sem dostal.
Rito. Moc ráda vás vidím.
Ještě jednou děkuju.
Nemáte zač. To bylo to nejmenší.
- Jaká byla cesta? - Ušla, děkuju.
Bude tady.
Asi ji něco zdrželo. Je to samá byrokracie.
Ta shledání jsou velmi oblíbená.
Musela jsem zatahat za hodně nitek, a Nick taky.
Vím, že i Nick vás chce vidět.
Nepřemýšlela jste ještě o přesídlení?
Gino!
Gino! Miláčku.
Gino.
Ty moje milá.
Ahoj.
Nezlob se. Miláčku, nezlob se.
Ne, ty se nezlob.
- Prý z tebe udělali Martu. - Udělali. Jo.
To nic, to nic. Já odešla.
Snažila jsem se tě najít. Tolik jsem se tě nahledala.
Jsem šťastná, že žiješ.
Jsem tady.
Můžu poprosit o pozornost?
Takže chvíle, na kterou jsme čekali.
Díky naší vzácné June Osbornové jsou Luke a Moira v pořádku zpátky.
Luke a Moira, lidi. Naše hvězdy.
Díky nim
jsme potvrdili jména Velitelů, kteří sestřelili naše letadla,
a to, kde budou nejzranitelnější.
A kde nás ti zasraní jestřábi nebudou čekat.
Kde po těch šmejdech půjdeme?
Vy, kteří hádáte venkovský klub,
jste zvolili špatně.
Kdo jste tipli velitelství nebo golfové hřiště...
taky jste netrefili.
Kdo jste zkusili Jezábel, jste o deset babek bohatší.
- Neutraťte je najednou. - Co chtějí u Jezábel?
Zabijeme Velitele.
Nebudou se soustředit, budou nasávat v penthousu.
Tam pošleme naše ostrostřelce, až příští týden dorazí.
Nejdříve zabijeme Velitele u Jezábel,
pak vybuchnou naše bomby a vrazí tam vojáci.
Nedostanete se ani přes první bod.
Pardon. To je celý plán? Nedostanete se ani přes první bod.
Co chcete udělat? Vlítnout tam, zahájit přestřelku?
Co navrhuješ, bajonety?
Nezvážili jste jed?
Jo, to se povedlo v minulosti.
Vím, byla jsem tam.
Ale teď se u Jezábel všechno předem zkouší.
Fakt?
Co ty ženy? Jestli jim o tom neřeknete,
ocitnou se v pasti, v křížové palbě.
Ellen, ani nevíme, jak ten penthouse vypadá.
Jo, musíme znát vchody a východy, průběh noci,
rozvrh služeb Strážců. Nemůžeme tam vlítnout naslepo.
Nevlítneme. Vyzkoušíme si to nanečisto.
Díky Lukeovi a Moiře
víme přesně, kdy ten penthouse bude prázdný.
Dostaneme někoho dovnitř.
Ten to tam projde,
promluví se ženami a poví jim, co se chystá.
A naplánuje, jak je odvedeme, že?
Ony nejsou vedlejší ztráty, jsou to lidi.
Ano. V ideálním světě.
Což bohužel není ten náš.
Půjdu já.
Musíme se zaměřit na penthouse, varovat holky. To zvládnu.
Moiro, teď ses vrátila. Určitě?
Jo. Jsem tady jediná Jezábel.
A bohužel to tam znám jako svý boty,
takže to musím být já.
"Slož naději v Hospodina, drž se jeho cesty.
Povýší tě a obdržíš zemi."
"Blahoslavený ten, kdo obstojí ve zkoušce.
Když se osvědčí, dostane vavřín života."
"Jaké dobro, jaké blaho tam, kde bratři žijí svorně."
Jsou stejného smýšlení.
V plné shodě.
Chvála Pánu, Nadveliteli Lawrenci.
Chvála Pánu!
Chvála Pánu.
Pánové, jsem vskutku požehnán
a poctěn vaší přítomností.
- Požehnaný den. - Chvála Pánu.
Požehnaný den, Veliteli.
Požehnaný den.
- Díky, že jste se toho ujal. - Zasloužil jste si to.
Jak daleko jsou Mexiko a Británie od normalizace vztahů?
Nový Betlém dává jejich vůdcům krytí pro vystrnadění uprchlíků,
a jejich neplodné ženy chtějí za čerstvým mořským vzduchem,
takže děláme pokroky.
Pánové, nezapomeňte si na odchodu vzít zlaté hodinky.
Venku čekají vozy, které vás odvezou na oslavu.
Na "oslavu"?
Zasloužíte si užít plodů své práce.
Co je to za plody?
Ty nejzralejší, jaké může Gileád nabídnout.
Zralejší než ty, co máte v D.C., že?
To netuším.
Podle otce se nepřidáváte ani vy.
Váš otec je uctívaný vůdce oddaný Gileádu.
Jeho služba vysoce převyšuje jeho neřesti.
Blaine. Co vy?
Nechcete se uvolnit, dát si jednu dvě sklenky?
Měl byste jet, Nicku.
Rose nás očekává u večeře.
To je pravda.
Tak pojďme ten večírek zahájit.
Paní Waterfordová.
Rose mi říkala, že má chuť na sladké.
To je velmi laskavé. Bohužel teď odpočívá.
Jaká škoda. Koláč je ještě teplý.
Kouskem bych nepohrdl.
Nikdy jsem si nezvykl, že nás obsluhují Marty.
Doma jsem vždy vařil já.
Naučil jsem to Rose.
Tak to závidím.
Já jsem děsná kuchařka. Špagety spálím jen tím, že se na ně podívám.
Jak se mám připravit na tohle?
To ne, ten je z pekárny.
A jak se cítí Rose? Musíte být nadšený.
Ano. Děkuji. Tohle těhotenství je Boží odměna.
Ale obavy mám. Je to pro ni velká zátěž.
Gileád má nejlepší prenatální péči na světě.
Vždycky jsem byl příliš protektivní.
Byla maličká, když jí zemřela máma.
Každá žena si zaslouží tak milujícího otce.
Taky jsem měla to štěstí.
Určitě by na vás byl pyšný.
Děkuji.
Chtěl jsem velkou rodinu.
Než Beth onemocněla, mluvili jsme o pěti dětech.
Tehdy jsme samozřejmě všichni
museli čelit výzvám.
Ano. Krize plodnosti, klimatická změna, ekologický kolaps.
I když se narodila Rose,
nebyly ještě zdroje, aby šlo bojovat o každý život.
Pomohl jsem jí, jak jsem mohl,
ale šanci si zaslouží každé dítě,
nejen děti privilegovaných.
Vy jste se rozhodně podílel na vytvoření národa,
který to proměnil ve skutečnost.
To my oba.
S rozšířením Nového Betléma
vrátíme Gileád na cestu Božího světla.
Žádná rodina by neměla vytrpět to, co my.
Tak.
Přiznávám, že jsem měl pochybnosti.
Ale vaše víra v reformy dává tomu místu váhu.
A Lawrence má velké štěstí, že má na propagaci zrovna vás.
Cením si té platformy.
A toho, že mám hlas.
Vím, že to tak vždycky nebylo.
Jestli můžu,
tak lepší muž by byl podpořil váš vliv.
Ty tam nejedeš.
Co?
Jo, nanečisto tam musíš poslat někoho jiného.
Nevrátíš se tam.
Asi ti nedochází, že zníš jako psychouš,
takže tě nechám chvíli
popřemýšlet, jestli se takhle mluví s dospělou ženskou.
V zemi nikoho jsi málem přišla o život, že?
Ale co jsme získali,
zas o kousek přiblížilo smrt těch sviní.
Víš, jaké nebezpečí na tebe čeká u Jezábel.
Velmi jasně vím, jak je to u Jezábel nebezpečný, děkuji.
Jo? Co uděláš, jestli tě poznají?
Marty tam teď nosí roušky
a rotují je každý týden,
takže mě nikdo nepozná.
Teď jsem tě přivedla.
Jsem ti vděčná, že jsi mě zachránila.
Ale teď musí někdo zachránit ty holky.
Ať to udělá někdo jiný. Prosím.
Prosím, pojeď s námi na Aljašku.
- Můžeme tam spolu žít. - Ne!
- Můžeme... - Ne.
Promiň. Já vám to přeju, fakt jo.
Ale já už nemůžu.
- Co už nemůžeš? - Nemůžu už žít váš život.
Doprdele.
Co je?
Ne, ne, ne.
Sakra. Lawrence tvrdil, že je v Rudém centru.
No tak teď už ne.
Čičí. Ke mně. Ke mně.
Až na tebe příště písknu,
přilezeš za mnou po čtyřech.
Tak jak říká kočička?
Ahoj.
"Ahoj"?
Jsi úplně vypatlaná?
Mňau.
No vlastně.
Kdysi byla vaše, že jo?
Krátce.
Ne dost, abyste ji pořádně poznal, co?
Takže takhle.
Dneska máte slavný den, tak vám ji přenechám.
Je to velkorysá nabídka, Lawrenci.
Možná je na vás až příliš.
Jistě.
Že ti budu chybět?
- Budete. - No dobrá.
Jdi s Pánem. Splň službu.
- Užívejte. - Lawrence fakt jde.
Paráda, Lawrenci. Paráda.
Nebudeme nic dělat.
Můžeš mluvit, jestli chceš.
S vámi mluvit nechci.
To slýchám často.
Jde z vás strach.
Byla jsem u vás, a teď jsem tady. Vzpomínáte?
Ano. Je mi to líto.
Lezla jsi paní na nervy.
Jo, vzal jste si pěknou píču.
Omlouvám se.
To ne. Není třeba.
Jak jste čekal, že skončím?
S tvou minulostí? Buď pomalou smrtí v Koloniích,
nebo rychlou na zdi.
Věděl jsem, že máš pro co žít,
tak jsem ti zkusil dát šanci.
Angela se má krásně.
Tohle namalovala.
Je to velký talent.
Geniální.
Co s ní bude?
Snad se brzy naučí vyslovit "jablko".
Má hezký život.
Prozatím.
A pak?
I dcerám Velitelů se dějou strašné věci.
Pomůžete jí?
Udělám, co budu moct, abych ji ochránil.
Můžu už jít?
Počkej pár minut. Už nejsem žádný jura.
Bylo by to podezřelé.
Ale podívejme.
Podívejme na co?
Poznala jsem vás jako prcka, a teď jste tady.
Je to nejbezpečnější.
A je z vás tohle.
Taky nejbezpečnější.
Jsem ráda, že jste v bezpečí.
Je pravda, co říkají? Je to tady vážně lepší?
Myslím, že ano.
A vydrží to tak?
Mám to na starosti.
Tak zůstanu.
Ale jenom, dokud odsud nepomůžete mé rodině. Celé.
A jste Velitel, takže to můžete, že?
Nakonec ano. Může to chvíli trvat. Rok, dva.
Počkáte tak dlouho?
Na svoji rodinu?
Ano, jakkoli.
To nevypadá zle. Dejte mi na to pár minut.
Děkuju. Paráda.
Ahoj.
To všechno naplánoval Luke. Víš to?
Je z něj skutečný vůdce. Bude nám chybět.
Ten prostor ať je větší. Je to daleko.
Musíš k Jezábel poslat mě.
Udělám to. Zkusím to nanečisto, projdu penthouse,
spojím se s těmi holkami.
Cokoli bude třeba.
- Moira se chystá... - Pojedu místo Moiry.
Znám to tam dobře. Byla jsem tam mockrát.
June, už se přihlásila Moira.
Nebyla v Gileádu spoustu let.
Netuší, jaké to tam bude, až se vrátí.
Zvlášť u Jezábel, kde byla...
Mohla by zpanikařit. Může začít vyšilovat.
Jedna chyba, a je po ní.
Proč myslíš, že ty nezpanikaříš?
Já se ovládnu.
Musím tam jet.
Mám tam kamarádku, je...
Je jako moje malá ségra.
To je mi líto...
Jestli tam pošleš Moiru a bude mít průšvih,
tak na to bude sama.
Když pošleš mě, víš, že mám uvnitř Velitele.
Víš, že mi pomůže.
Co mám Moiře říct? A Lukeovi?
To nech na mně.
Vy mě neposloucháte. Kanalizace vede přímo do komunikační věže.
- Určitě? - Jo, sám jsem ji tam vložil.
Omlouvám se za vyrušení. Můžeš na vteřinku?
Jasně. Vrátíme se k tomu později. Co je?
Došlo ke změně plánu a...
June! Co jsi navykládala Ellen?
Jenom se tě snažím ochránit.
Co se děje?
Řekla Ellen, že pojede k Jezábel místo mě.
- Ty nejedeš na Aljašku? - Jasně, že jedu na Aljašku.
Ale v Jezábel je moje kamarádka Janine a já ji musím vidět.
Teď jsi mi vykládala, že nemám zůstávat.
Já vím, ale něco se vyskytlo. Dojedu za vámi.
Jeď za Holly. Postarej se o ně
a já hned pak dojedu, ano?
Ne, jeď ty. Ty se starej. Je to tvoje máma.
- Nechci... - June, nemusíš tady být.
Já ale vím, co dělám.
A byla jsem tam mnohem dýl než ty.
- O to snad nejde. - To je neuctivý!
Obešla jsi mě! Se mnou jsi to neprobrala!
Ne, víte, co je neuctivý?
To, že jste mi oba několik měsíců lhali.
- No tak. - A tajili jste to.
- Tak to je neuctivý! - Věděli jsme, že budeš vyvádět.
- Přesně! Jako právě teď. - Jako teďka.
- A do všeho nám hodíš vidle. - Fajn. Buďte nasraní.
Buďte na mě nasraní. To je v pohodě!
Mně je to fuk. Buďte nasraní! Ale budete živí!
Děláš z nás děcka!
Jedu k Jezábel.
A ty buď můžeš se mnou, nebo vůbec.
Hej! Co se tím snažíš dokázat?
Nic. Tobě nic dokazovat nemusím.
Tohle je nad vaše síly. Nevíte, co děláte,
nevíte, jak tam bojovat,
a nepřežijete to!
Takhle nás podceňuješ?
Nejezdi za mnou.
O nás ale nejde. Jde o tebe a o to, co ty chceš.
Co to plácáš? Co to plácáš?
Kdybych vám nemusela přijít na pomoc, vůbec bych tady nebyla.
Jo? Tak se vrať na Aljašku.
Pravda je, že tam chceš. Že chceš bojovat.
Ale tenhle plán jsem vytvořil od píky.
Jasný?
Já doručím svoje bomby na mnou vybraný místa.
Tohle je moje šance bojovat o Hannah!
To byla nejmilejší knížka mé Eleanor, když byla malá holčička.
Jo. Jednoho dne si ji taky přečteš.
Úplně sama.
"Malá princezna. 1. kapitola, Sára."
"Jednoho pochmurného zimního dne,
kdy nad Londýnem visela tak hustá nažloutlá mlha,
že se musely rozsvítit lampy,
a výlohy osvětlovalo plynové světlo jako v noci,
jedna podivně vyhlížející dívenka
seděla s otcem v drožce
a pomalu projížděli hlavními ulicemi města.
Dívenka seděla na pokrčených nohou
a opírala se o otce,
který ji objímal,
a vyhlížela okýnkem na kolemjdoucí,
v očích výraz zvláštní, až staromódní zádumčivosti."
"Bylo to tak malé děvčátko,
že by člověk na její tvářičce takový výraz nečekal.
Byl to pohled dvanáctileté,
jenže Sáře Creweové bylo teprve sedm.
Pravda ovšem byla,
že si nevzpomínala,
kdy naposledy nepřemýšlela o světě dospělých..."
Mám rád naše procházky.
Já taky.
Na to si nevzpomenete,
ale před pár lety jsem vás viděl na plese v D.C.
Tančila jste a doslova zářila.
Takovou krásu a půvab jsem nezažil.
Před pár lety?
- Ano, byla jste vdaná. - Aha.
Modlil jsem se za odpuštění, že prahnu po ženě jiného muže.
Tehdy byl méně než manžel, spíš přítěž.
Opravdu?
- Mluvili jsme spolu? - Ne, styděl jsem se vás oslovit.
Ale přál jsem si, abych to byl já, kdo s vámi tančil.
Tady? Teď?
- Přímo na ulici? - Pojďte.
Teto Lydio?
Paní Waterfordová. Veliteli Whartone.
Požehnaný večer.
- Čau. - Ahoj.
Já to chápu.
Jestli tam musíš,
tak pojeď se mnou.
Jestli chceš bojovat, bojujme spolu.
To víš, že chci.
Hannah je tam.
Ale já už jsem to zažila
a vím, jaké to je.
Chvilku to člověku dělá dobře. Moc dobře.
Má pocit, že je k ní blíž.
A občas i je.
A pak...
je zase pryč.
A to fakt, fakt bolí.
Asi jsem tě toho chtěla ušetřit.
Nemůžeš.
Měla jsem takovou představu.
Že budeme znovu rodina,
na Aljašce.
Jenže ono to není možné.
Je úplně jedno, kde jsme. Je jedno, jestli jsme v Kanadě,
je jedno, jestli jsme na Aljašce. Je to jedno, protože tady není ona.
Mně se zdá, že její ztráta
nás zničila a...
zničila mě.
A...
vím, že nás ničí každý den.
Jo.
Jo, jsme zničená rodina,
a to už možná zachránit nejde,
ale jeden nesplnitelný sen se mi už splnil.
Jaký?
Vrátila ses mi.
Žiješ.
Víš? Ty žiješ, já žiju, a to jsme teď my.
Dva magoři, co míří do Gileádu s malou nadějí na úspěch.
Kvůli ní.
Jo.
A víš, že...
i když ten plán Mayday vyjde na jedničku,
což nevyjde...
Víš, že není jisté, že se k ní dostaneme.
To bys měl vědět.
Jo.
Ale musíme to zkusit.
Jo.
Jo, musíme to zkusit.
Bože, víš, že tě miluju, že jo?
Jo.
A ty víš, že miluju tebe, že?
- Že? - Jo.
Jo.
"Právě v tu chvíli vzpomínala na nedávnou
cestu z Bombaje se svým otcem, kapitánem Crewem.
Myslela na velkou loď,
na indické námořníky, kteří po ní tiše přecházeli,
na děti, které si hrály na horké palubě,
a na mladé ženy důstojníků, které s ní navazovaly řeč
a smály se tomu, co jim povídala.
V podstatě přemýšlela o tom, jak je podivné,
že v jednu chvíli je v Indii pod spalujícím sluncem,
hned pak uprostřed oceánu
a pak se veze divným vozem divnými ulicemi,
kde je den tak temný jako noc.
Zmátlo ji to tak, že se ještě blíž přimkla k otci.
'Tatínku,' oslovila ho tajemně znějícím hláskem,
který byl spíše šepotem. 'Tatínku.'
'Copak, drahoušku?' odvětil kapitán Crewe,
přičemž si ji pevněji přivinul a podíval se jí do očí.
'Nad čím má Sára hloubá?'
'Jsme tady správně?' zašeptala Sára a přitiskla se k němu ještě těsněji.
'Je to to místo?'
'Ano, Sárinko, je.'"
České titulky Jana Srb Děžinská Iyuno 2025