U prethodnim epizodama...
I dalje radim na ubrzavanju ročišta. - Koliko će to trajati?
Tri do četiri meseca. - Neću čekati. Moram da uradim nešto.
Možda posetim Novi Vitlejem. - Rita, ne.
Imaju trag o mojoj sestri. - Luk i Moira su zaglavili
među Gileadovim patrolama u Ničijoj Zemlji.
Imam sva imena. Prestani da budeš opsednut.
Jedva čekam da im naši raznesu glave.
Ako budeš videla, prepusti ih meni.
U Novom Vitlejemu žene ostaju trudne i naša deca rastu!
Niko od vas to ne može da kaže za svoju zemlju.
Volela bih da razgovaramo s vama o potencijalu Novog Vitlejema.
Svakako ću vam to pružiti. - Izvući ću te iz ovog groznog mesta!
Rečeno mi je da ćete biti nagrađene za vašu službu. -Lagali su.
Dali smo joj priliku i završili smo s njom. -Čuli ste je, ništa od toga.
Ona je starinska žena Gileada. Nije kao Serena Voterford.
Gospođa Voterford? - Džun?
O, moj bože! Dobro si.
Dobro si... - Hajdemo.
Da li shvataš da uvek radimo ovo? - Šta? -Ovako se opraštamo.
A šta da kažemo umesto toga? - "Vidimo se kasnije?" -U redu.
Vidimo se kasnije.
U redu, jedan je gotov.
Teži šest kilograma. - Imaš signal?
Veoma je slab.
SLUŠKINJINA PRIČA
...ovi su temelji bili malkice bolji od peska. -Šta to znači?
Da su ove zgrade nestabilne. - Zdravo.
Mark je na putu. - Samo trenutak. -Aha, izvini.
Usred smo nečega. - Važi. -Hvala.
Dakle, između ovoga i ovoga biće radijus eksplozije.
To će biti maksimalni udar. - Super, hvala. -Ništa.
Reč je o lokacijama bombi.
Da. Raznećemo svašta. - Koje su vam mete?
Komunikacioni toranj, skladište municije i savezna zgrada.
Kako ćete uneti bombe? - Nova trgovačka ruta pruža se
od Novog Vitlejema do Gileada. Manje obezbeđenja i saobraćaja.
Tako ćemo uneti municiju i to je to.
U redu, nadam se da će upaliti. - Zdravo, Džun i Luk. -Hej, dobro jutro.
Dobro jutro. - Zdravo. -Imam dobru vest.
Tvoj slučaj je odbačen.
To!
Kanađanima smo prodali informacije koje si bio pribavio.
I oni nezvanično žele da eliminišu te Zapovednike.
To i tvoj argument samoodbrane... - Odustali su?
Da, čestitam. Zvanično će te deportovati. Slobodan si čovek.
Neverovatno! - Super.
Pokušaću da vam sredim let za Aljasku što pre.
Hvala, Mark. Zaista. - Ništa.
Holi je baš porasla. Biće srećna što te vidi.
Luk, možeš li nakratko? - Šta je?
Imamo plan Saut Enda. Možeš li da pogledaš? -Zaista? Sjajno!
Ovo će malo potrajati. - Naravno...
O, zdravo.
Imaš nešto za mene?
Je li lepljivo?
Impresivno.
Vidim da je na tebe uticala Helen Frenkentaler.
Moja supruga bi bila zadivljena. - Anđela!
Moja stvarna supruga. - Napolje!
Čeka ga naporan dan. - Dođi.
Dugo se spremao za ovo. Supruge se okupljaju ranije
jer žarko žele da pokažu svoj novi nakit iz Pariza, zahvaljujući tebi.
Moj život je služba.
Lepo izgledaš.
Znaš šta kažu za muškarce u uniformi.
Šta? Šta kažu za muškarce u uniformi?
Sada će očekivati svašta od tebe.
Mogu da rešim sve što mi trust mozgova priredi.
Nisu to više samo partije golfa i koktel-žurke.
Svi visoki zapovednici imaju specifičnu grupu prioriteta.
Znam njihove prioritete.
Njihov osećaj moći proizlazi iz njihove muževnosti.
Moć će doći od reforme.
Znaju da sam pravi čovek za njih.
Kako god ti kažeš.
Muževnost.
Znaš li gde je Moira? Mora da se pripremi.
Ovaj, ovde je negde.
Vidi, trebalo je da ti kažem gde sam.
Trebalo je da ti kažem da sam bio ovde i radio s Mejdejom. -U redu je.
Zaista, samo mi je drago da ste oboje dobro.
Da, ali hoću da kažem da mi je žao. Samo nisam želeo da se brineš.
Nije baš tako ispalo. - Nisam ja kriv za to!
Nije trebalo da one patrole budu tamo. Bez problema bismo izašli odande.
U tome i jeste problem. Uvek ima nečega što ne možeš predvideti.
Možeš li samo... Izvini, pokušavam da ti kažem nešto. U redu?
Trebalo bi da lično odvezem bombe.
Ostaću i uraditi to.
Misliš da ja ne želim da ubijem te Zapovednike?
Da ne želim da naudim Gileadu? - I uradila si to mnogo puta.
Sada je red na mene.
Ovi ljudi nisu profesionalci. Ne znaju šta rade.
A boriće se protiv Gileada.
Gileadovih vojnika, Čuvara i Očiju.
Suviše je...
Opasno. U redu?
Veruj mi.
Potrebni smo Holi i mojoj majci.
Moramo da se vratimo i izgradimo život zajedno.
U redu?
Molim te.
Dešifrovali su informacije koje smo doneli. Idem da proverim to.
U redu. Hvala ti. - Važi.
Volim te. - Da, i ja tebe.
Pokažite isprave, molim.
Ovde! - Hvala, izvolite.
Ne mogu da verujem!
Tata! - Isprave, gospođo.
Džuls!
Rita, drago mi je što te vidim. - Još jednom ti hvala za ovo.
Naravno, to je najmanje što mogu da učinim.
Kako ste putovali? - Dobro, hvala.
Ona će doći.
Hoće.
Verovatno se zadržala. Mnogo je tu birokratije.
Spajanja porodica su postala veoma popularna.
I Nik i ja smo morali da povučemo mnogo veza da bismo ostvarili ovo.
Znam da i Nik žarko želi da te vidi.
Jesi li možda razmišljala o selidbi ovamo?
?ina?
?ina, dušo moja!
?ina!
Dušo moja!
Zdravo! Oprosti mi. Toliko mi je žao, dušo...
Ne, meni je žao. Čula sam da su te učinili Martom.
Jesu. Nema veze, pobegla sam.
I pokušala sam da te nađem, kunem se bogom...
Presrećna sam samo što si živa!
Ovde sam!
Ljudi, slušajte! Ovo je trenutak koji smo svi čekali.
Zahvaljujući našoj Džun Ozborn, Luk i Moira bezbedno su nam se vratili.
Da! - Luk i Moira, ljudi. Face su.
Zahvaljujući njima, potvrdili smo imena Zapovednika
koji su nam srušili avione i otkrili im slabu tačku.
I oni jebeni Bojni jastrebovi neće ni znati šta ih je pogodilo.
Što se tiče toga gde ćemo pogoditi te gadove,
svi vi koji ste se kladili na kantri-klub...
Popušili ste.
Ako ste se kladili na glavni štab Zapovednika ili teren za golf,
takođe ste popušili, ali ako ste se kladili na Džezabelu,
bogatiji ste za 10 dolara. Razumno ih potrošite.
Hej, a zašto Džezabela?
Ubijamo Zapovednike. - Neće biti fokusirani.
Piće u penthausu. Tamo ćemo poslati strelce
kada stignu sledeće nedelje. Prvo ubijemo Zapovednike u Džezabeli.
Zatim naše bombe eksplodiraju.
I vojska dolazi.
Nećete preživeti ni prvu etapu.
Žao mi je, ali nećete ako vam je to ceo plan.
Šta ćete da uradite? Banuti i samo početi da pucate?
A šta predlažeš? Bajonete?
Jeste li u obzir uzeli otrov? - Da, s tim smo već imali uspeha.
Znam, bila sam tamo. - Ali u Džezabeli sada sve testiraju.
Stvarno?
A žene? Ako im ne kažete da dolazite,
biće zarobljene između dve vatre.
Elen, i ne znamo kako taj penthaus izgleda.
Da, treba da znamo ulaze i izlaze, kao i noćni raspored Čuvara.
Ne možemo ući naslepo. - I nećemo!
Imaćemo probnu infiltraciju. Zahvaljujući Luku i Moiri, znamo
kada će penthaus biti prazan. Ubacićemo nekoga.
On će sve izvideti i objasniti ženama šta se dešava.
I smislićete plan kako da ih izbavite, zar ne?
One nisu kolateralna šteta. Ljudi su!
Da, u idealnom svetu.
A to, nažalost, nije svet u kojem živimo.
Ići ću ja.
Moramo da motrimo penthaus i upozorimo žene... Rešiću to.
Moira, samo što si se vratila. Sigurna si?
Da, ja sam jedina Džezabela ovde.
I, nažalost, znam to mesto kao svoj džep.
Ja sam ta koja mora da ide.
Čekaj Gospoda i drži se puta Njegovog.
I on će te postaviti da vladaš Zemljom.
Blagosloven je čovek koji pretrpi iskušenje.
Jer, kada bude iskušan, primiće venac života.
Vidi, kako je lepo i prijatno kada braća u miru stanuju zajedno!
Kada su svi istomišljenici.
Svi u skladu.
Blagosloven bio, Visoki zapovedniče Lorense.
Blagosloven bio!
Blagosloveni bili.
Gospodo, vaše prisustvo mi je zaista i blagoslov i čast.
Blagosloven dan, Zapovedniče.
Blagosloven dan. Hvala ti na ovoj časti.
Zaslužio si to. Koliko su blizu Meksiko i UK normalizaciji odnosa?
Novi Vitlejem njihovim vođama daje priliku da se reše izbeglica,
a njihove neplodne žene žele da dođu i udišu svež morski vazduh.
Napredujemo. -Gospodo, uzmite po zlatni sat na odlasku.
Automobili će vas odvesti na proslavu. - Proslavu?
Pa zaslužujete da uživate u plodovima svog rada.
Koji su to plodovi? - Najzreliji koje Gilead ima.
Zreliji od onoga što imate u DC-u, zar ne? -Ne bih znao.
Moj otac kaže da mu se nikada ne pridružite tamo.
Vaš otac je uvaženi vođa posvećen Gileadu.
Njegova služba je daleko značajnija od njegovih poroka.
Blejne! A ti?
Želiš li da se opustiš uz pokoje piće?
Dođi, Nik.
Rouz nas očekuje na večeri kod kuće.
Tako je.
Ništa, neka provod počne.
Gospođo Voterford.
Rouz mi je rekla da joj se jede nešto slatko.
Lepo od vas. Bojim se da ona trenutno spava.
Šteta, pita je i dalje topla.
Pa, ja ne bih odbio parče.
Nikada se nisam navikao na to da me poslužuju Marte.
Oduvek sam bio kuvar u svom domu. Rouz je učila od mene.
Pa, ljubomorna sam. Naime, grozno kuvam.
Špagete mi zagore čim ih pogledam.
Kako da se pripremim onda za ovo? - Ma ne, to je iz pekare!
Kako je Rouz? Sigurno ste uzbuđeni.
O, jesam. Hvala. Ova trudnoća je božja nagrada.
Ipak, strahujem. Itekako je iscrpljuje.
Gilead ima najbolju prenatalnu negu na svetu.
Oduvek je previše štitim. Bila je mala kada joj je mama umrla.
Svaka žena zaslužuje brižnog oca poput vas. I ja sam imala tu sreću.
Sigurno bi se itekako ponosio vama. - Hvala vam.
Oduvek želim veliku porodicu.
Bet i ja smo hteli petoro dece pre nego što se razbolela.
Naravno, bilo je izazova s kojima smo tada svi bili suočeni.
Da, kriza plodnosti, klimatske promene, ekološki kolaps.
Da. Kada se Rouz rodila, nije bilo dovoljno resursa
da se bori za svaki život.
Sve što sam imao uložio sam u pomaganje njoj,
ali svako dete zaslužuje priliku. Ne samo privilegovana deca.
Svakako ste doprineli stvaranju zemlje koja je to obistinila.
Pa... Oboje smo.
Kako se Novi Vitlejem širi,
Gilead će se vratiti na Božji put svetlosti.
Nijedna porodica ne bi smela da proživi ono što smo mi morali.
Da.
Moram da priznam, sumnjao sam.
Ali vaša vera u ove reforme uveliko je pomogla tom mestu.
Lorens ima sreće što to upravo prodajete vi.
Hvala vam što ste mi pružili platformu i dali mi glas.
Znam da nije uvek bilo tako.
Ako smem da budem iskren, bolji čovek bi podsticao vaš uticaj.
Hej, ne ideš. U redu? - Šta?
Pošalji nekog drugog u izvidnicu. Ne vraćaš se tamo.
Mislim da se ne čuješ. Zvučiš ludo. Zapitaj se da li zaista želiš
tako da razgovaraš s odraslom ženom.
Gotovo si umrla u Ničijoj Zemlji. - Ali ono što smo nabavili
pomoći će nam da ubijemo te gadove.
Znaš koliko je opasno da ti odeš u Džezabelu.
Sasvim mi je jasno koliko je to opasno za mene, hvala lepo.
Šta ćeš ako te prepoznaju? - Tamo Marte sad nose maske.
Rotiraju ih svake nedelje. Niko me neće prepoznati.
Tek si mi se vratila... -Džun, hvala ti na tome što si me spasila.
Ali neko sada mora da spasi ove žene. - Neko drugi!
Molim te. Pođi s nama u Aljasku. Možemo da živimo zajedno... -Ne!
Neću.
Izvini, želim to za vas, zaista. Međutim, ja više ne mogu tako.
O čemu ti to? - Ne mogu više da živim tvoj život.
U kurac.
Šta je?
Ne, ne, ne...
U kurac. Lorens je rekao da je u Crvenom centru.
E, pa više nije.
Mac, mac, mac! Dođi!
Kada sledeći put zazviždim, dopuzaćeš do mene.
Šta maca kaže? - Zdravo.
"Zdravo?"
Jesi li ti jebeno glupa?
Pa da... Ona je nekad bila vaša, zar ne?
Nakratko. -Ali nedovoljno dugo da je zaista upoznate. Zar ne?
Znate šta? Ovo je vaš dan.
Ovog puta ću vam je dati.
Darežljiva ponuda, Lorense. -Možda neće moći da izađe na kraj s njom.
Može.
Reci mi da ću ti nedostajati.
Nedostajaćete mi. - Dobro.
Idi s Bogom. Obavi svoju dužnost.
Zabavite se. - Vidi ti Lorensa.
Bravo, Lorense!
Nećemo ništa da radimo.
Možeš da pričaš ako hoćeš.
Ne želim da razgovaram sa vama. - To često čujem.
Pa, strašni ste. Bila sam u vašoj kući, a sada sam ovde. Sećate se?
Sećam se. Žao mi je.
Nisi se svidela gospođi.
Pa, oženili ste se rospijom.
Izvinite. - Nemoj da se izvinjavaš.
Šta ste mislili da će mi se dogoditi?
S obzirom na tvoju prošlost? Dakle, ili spora smrt u Kolonijama
ili brza na Zidu. Znao sam da imaš razloga da živiš
i učinio sam šta sam mogao da ti pružim priliku.
Anđela je super.
Nacrtala je ovo.
Stvarno je talentovana. Genijalka.
Šta će joj se dogoditi?
Nadam se da će uskoro naučiti da kaže "jabuka".
Ima dobar život.
Za sad.
A posle? Loše stvari se događaju i ćerkama Zapovednika.
Hoćete li joj pomoći? - Učiniću sve što mogu da je zaštitim.
Mogu li sada da idem?
Sačekaj još neki minut. Nisam više mlad, postaće sumnjičavi.
Vidi ti njega!
Šta?
Bio si klinac kad sam te upoznala, a sada si ovde.
Slušaj, ovde je najbezbednije.
I to si što jesi. - Biti ovo je najbezbednije.
Pa, drago mi je da si na sigurnom.
Je li istina sve ono što govore? Je li ovde zaista bolje?
Mislim da jeste. - I ostaće tako?
Moj posao je da se pobrinem za to.
Onda ću ostati.
Ali samo dok ne uspeš da izvučeš celu moju porodicu.
Budući da si Zapovednik, to možeš da uradiš, za ne?
Kad-tad. Možda potraje neku godinu.
Možeš li da čekaš toliko dugo? - Za svoju porodicu? Naravno.
Da, izgleda dobro.
Ostavi to kod mene na nekoliko minuta. Svaka čast, hvala.
Zdravo. - Čitav plan je Lukov. Znaš?
Postao je efikasan vođa ovde, nedostajaće nam.
Povećaj pretinac. Put je dug.
Pošalji mene u Džezabelu.
Ja ću to uraditi. Izvidiću penthaus i kontaktirati sa ženama.
Šta god ti treba.
Moira će... - Idem umesto Moire.
Dobro poznajem to mesto. Bila sam tamo mnogo puta.
Džun, Moira se već prijavila. - Godinama nije bila u Gileadu.
Pojma nema šta je čeka.
Posebno u Džezabeli, gde su je...
Ne, mogla bi da se upaniči.
Jedna greška i mrtva je.
Zašto si sigurna da se ti nećeš upaničiti? -Umem sama sa sobom.
Moram ja da idem, u redu?
Moja prijateljica je tamo i...
Ona mi je kao mlađa sestra.
Džun, žao mi je zbog tvoje prijateljice... -Ako pošalješ Moiru
i ako upadne u nevolju, biće prepuštena sama sebi.
Ako pošalješ mene, znaš da imam Zapovednika iznutra.
Znaš da će mi pomoći.
Šta da kažem Moiri i Luku?
Prepusti to meni.
Ne slušaš. Kanalizaciona cev ide pravo do komunikacionog tornja.
Hej, izvinite što smetam.
Možemo li da razgovaramo? - Da. Hajde, razgovaraćemo kasnije.
Šta je?
Došlo je do promene plana i... - Džun! Šta si rekla Elen?
Vidi, samo želim da budeš na sigurnom. - Šta se dešava?
Rekla je Elen da ide u Džezabelu umesto mene.
Ne ideš u Aljasku? - Naravno da idem.
Ali moja prijateljica Dženin je u Džezabeli i moram...
Čekaj, maločas si mi rekla da ne bi trebalo da ostanem.
Znam, ali nešto je iskrslo. Doći ću za tobom.
Idi kod Holi i brini se o njima. Brzo ću doći!
Ne može! Ti se brini o njima! To je tvoja majka!
Vidi... -Džun, ne moraš da budeš ovde. - Znam šta radim. U redu?
Jao... - Tamo sam bila mnogo duže od tebe.
Nije reč o tome! Ovo si mi uradila iza leđa.
Nemaš nimalo poštovanja! - Ne! Znaš šta je nepoštovanje?
Činjenica da ste me mesecima lagali. Sve ovo ste krili.
U redu? To je nepoštovanje! - Zato što smo znali da ćeš poludeti.
Kao što i ludiš! - Upravo sada!
Upropastićeš nam sav trud.
Ljutite se na mene, to je sasvim u redu! Zabole me kurac!
Ljutite se, ali bićete živi. - Pa postupaš s nama kao s decom!
Idem u Džezabelu. Ili ideš sa mnom ili uopšte ne ideš.
Hej! Koji kurac želiš da dokažeš?
Ništa. Ja tebi ništa ne moram da dokazujem.
Nemate pojma šta radite. Ne znate kako je boriti se unutra.
Nećete preživeti! - Zaista nas toliko potcenjuješ?
Ne sledi me.
Nije reč o nama, nego o tebi i onome što ti želiš.
O čemu ti govoriš? Ne bih ni bila ovde da nisam morala da vas spašavam.
Je li? Onda se vrati u Aljasku.
Istina je da želiš u Džezabelu.
Želiš da se boriš!
Ja sam od nule smislio ovaj plan.
U redu? Dostaviću svoje bombe na lokacije koje sam ja izabrao.
Ovo je moja prilika da se borim za Hanu!
Ovo je bila omiljena knjiga moje Elenor kada je bila mala.
Jednog ćeš je dana i ti čitati. I to sama.
"Mala princeza", "Prvo poglavlje - Sara".
"Jednog mračnog zimskog dana,
kada je gusta žuta magla toliko prekrila ulice Londona
da su svetiljke bile upaljene, a plin u prozorskim staklima
odavao utisak noći...
Devojčica neobičnog izgleda
s ocem je sedela u kočiji
koja se sporo kretala širokim gradskim ulicama.
Sedela je na svojim nožicama, naslonjena na oca.
Dok ju je držao, kroz prozor je gledala prolaznike.
U njenim krupnim očima videla se ona poznata dečja znatiželja.
Bila je toliko mala
da se takav pogled na njenom licu nije mogao očekivati.
Taj pogled bi bio suviše star i za dete od 12 godina,
a Sara Kru je imala samo sedam godina.
Međutim, ni sama nije mogla da se seti trenutaka
u kojima nije razmišljala o stvarima vezanim za odrasle..."
Uživam u našim šetnjama. - I ja.
Sigurno se ne sećate ovoga...
Video sam vas pre koju godinu na jednom od balova u DC-u.
Plesali ste, a oko vas je sve blještalo.
Nikada nisam video takvu lepotu. - Pre koju godinu?
Da, bili ste u braku. - Aha, razumem.
Molio sam Boga tada da mi oprosti što sam žudeo za ženom drugog muškarca.
Do tad je već više bio albatros nego muškarac.
Stvarno?
Jesmo li razgovarali? - Ne, bio sam suviše stidljiv.
Ali žarko sam želeo da budem osoba s kojom ste plesali te večeri.
Ovde? Sada?
Nasred ulice? - Hajde.
Tetka-Lidija? - Gospođo Voterford.
Zapovedniče Vortone. Blagosloveno veče.
Zdravo. - Zdravo.
Vidi, razumem.
Ako već moraš da uđeš, uđi sa mnom.
Ako želiš da se boriš, borimo se zajedno.
Naravno da želim da se borim.
Hana je tamo.
Ali već sam prošla put na kojem si.
Znam kakav je osećaj. Veoma je dobro neko vreme.
Čini ti se kao da si joj sve bliži.
Ponekad i jesi.
I onda...
Ona ponovo nestane.
I to zaista boli.
Mislim da sam želela da te poštedim toga. -Ali ne možeš.
Imala sam jednu ideju.
Želela sam da ponovo budemo porodica.
Na Aljasci.
Međutim, to nije moguće.
Nije važno gde smo, jesmo li u Kanadi ili na Aljasci.
Nije važno zato što ona nije ovde.
Kada smo je izgubili, čini mi se...
Da nas je to uništilo.
I mene.
I, ovaj...
Imam utisak da nas uništava svakoga dana.
Da.
Mi smo uništena porodica.
I možda nam čak i nema spasa.
Ali ja sam već dobio jedan nemogući poklon.
Koji?
Ti si mi se vratila.
Živa si.
Znaš? Oboje smo živi i sada smo ove osobe koje jesmo.
Dva ludaka koja se vraćaju u Gilead samo s nadom.
Za nju.
Da.
Znaš, i da ovaj plan s Mejdejom savršeno prođe,
a neće...
Znaš da to nužno ne znači da ćemo doći do nje, zar ne?
Moraš to da znaš.
Znam.
Ali moramo da pokušamo.
Da!
Moramo da pokušamo.
Bože, znaš da te volim?
Znam.
Nego, ti znaš da i ja tebe volim, zar ne?
Zar ne? - Znam.
Znam...
U tom trenutku se prisećala puta
koji je prešla iz Mumbaija sa svojim ocem, kapetanom Kruom.
Razmišljala je o velikom brodu
i mornarima koji su se tiho kretali na njemu.
O deci koja su se igrala na vreloj palubi
i mladim suprugama oficira koje su pokušavale da je nateraju
da razgovara s njima i smejale se onome što je govorila.
Ali najviše je razmišljala o tome kako je jedna stvar neobična,
a to je da je osoba u jednom času u Indiji, na paklenoj vrućini,
u drugom usred okeana,
a u trećem u neobičnom vozilu koje se kreće neobičnim ulicama
gde je dan bio mračan poput noći.
To ju je uistinu toliko zbunjivalo da se stisnula još više uz svog oca.
Tiho i zagonetno, gotovo kroz šapat, reče: "Tata?"
"Šta je, dušo moja?", odgovorI joj kapetan Kru,
držeći je blizu i gledajući joj u lice. "O čemu Sara razmišlja?"
"Jesmo li stigli?", šapnula je Sara i dalje stisnuta uz njega.
"Jesmo li, tata?" - "Jesmo, malena Saro."
MEDIATRANSLATIONS