Tidigare...
Tala inte om att jag var här.
Du är en av de hemskaste människor jag nånsin känt.
Vart för ni henne? Jag ringer Anförare Lawrence.
- Ordern kommer från honom. - Janine!
Den är krypterad. Kan du inte svara så ring upp direkt.
Vi behöver schemat för Gileads patruller i de utmärkta områdena.
Tänk på Nya Betlehem. Vi drunknar i ansökningar.
Jag har en fråga. Vilken är mrs Waterfords roll?
- Serena? - Hon är vår globala ambassadör.
Hon borde åtminstone vara med vid diplomatiska besök.
Jag behöver dig.
Nya Betlehem är snällare än det Gilead du minns.
- Du blir ansiktet utåt för framsteg. - Gud har en plan.
Världen ligger i spillror och jag har blivit kallad att hela den.
Jag kan inte bara vänta. De har min dotter!
Mayday gör nåt.
De vill ta reda på vilka som sköt ner planen.
- Så att Hannah blev kvar. - Jag är med.
Luke och Moira är fast i Ingenmansland.
- Vad håller du på med? - Jag ska hjälpa dem.
- Det måste finnas ett annat sätt! - Det enda sättet är att slåss.
Nu hämtar vi hem dem.
June.
June? Vi måste åka.
- Hur länge har de varit fast där? - I fyra dagar. De har ransoner.
- Hoppas att de hittat mer att äta. - På snabbköpet, eller?
- Hur kunde du låta dem göra det? - Det är Maydays operation.
Lägg av, militären blåser Mayday. Du låter civila göra skitgörat.
De är frivilliga. De vet vad de ger sig in på.
Vadå, mer exakt?
Mayday håller på att ta fram en plan för att döda extrema Anförare.
De mest militanta, som sköt ner våra plan.
Mayday måste identifiera dem-
- och fastställa var och när de är som mest sårbara.
- Varför just Luke och Moira? - De ville absolut göra det.
Det var ett enkelt uppdrag. Plocka upp en väska och bli hämtade.
Men patrullerna dök upp oväntat och kom i vägen för oss.
- Varför svarar inte Nick? - Det är en stor dag för honom.
Han ska vara värd åt utländska dignitärer i Nya Betlehem.
Nya Betlehem? Så Lawrence fick igenom det?
Han lyckades till och med hitta Serena.
Hon ska hjälpa honom att sälja in det.
Serena?
Så hon...
Så hon mår bra? Mår Noah bra?
Ja, båda två mår visst fint. De behandlas som kungligheter.
Det förvånar mig inte.
Hon landar alltid på fötterna.
- Vad får dig att tro att Nick kommer? - Det gör han. För din skull.
Alla utländska dignitärer är här.
Förhoppningsvis känns vår vision för Gilead redan mindre skrämmande.
De borde vara lättövertalade.
De andra länderna vill bli av med våra flyktingar.
Men att skicka folk till ett land-
- som slaktar sina egna medborgare ser inte bra ut.
Vi måste visa att det är lika säkert här som på Disneyland.
Och sjunga "En värld full av liv"?
Klä ut dig till Kalle Anka om du måste.
Idag gäller det. Det måste gå i lås.
Du är nästan som borgmästaren här. Gör vad som än krävs.
Gud vad jag avskyr att handskas med människor. Nu ska jag till Serena.
Herr Strauss! Guten Tag.
- Anförare Lawrence. God morgon. - Nick.
Det här är Nya Betlehems tillsyningsman, Anförare Blaine.
Det hedrar oss att Tyskland skickat sin klipska vice utrikesminister.
Jag är bara biträdande vice utrikesminister.
Ni ska få bekanta er med varann. Jag måste köpa en växt.
Kom inte för sent till rundvisningen. Auf Wiedersehen.
Ursäkta att jag tränger mig på.
Jag har sett fram emot att få träffas.
Det ska bli roligt att höra om era planer för den här platsen.
- Jag svarar gärna på frågor. - Nej, nej.
Nej, jag har inga frågor. Bara ett meddelande.
June Osborne befinner sig vid vägmärke 17.
Jag mår bra.
Hon är i säkerhet. Hon är i Alaska med... min mamma, Nick.
Hon är med Holly.
- Med din mamma? - Ja.
Vad är det som har hänt?
Luke och Moira hjälpte Mayday.
Nu sitter de fast bakom Gileads patruller i Ingenmansland.
- Varför gör de nåt så farligt? - Jag var inte där och stoppade dem.
Nu är de på nåt äventyrsbad i Ronson i zon sju.
Och det händer visst nåt stort i Nya Betlehem idag.
Du måste få patrullerna ur vägen, så att vi kan...
Det går inte med det här säkerhetspådraget.
Det skulle se misstänkt ut. Jag vill hjälpa till, men...
- Mark får komma på nåt annat. - Det går inte.
Han kan inte skicka in militären och riskera en konfrontation.
Mayday kan inte gå in med patrullerna där.
Så det finns inget annat sätt. Jag vet inte...
Det gör inget. Jag fattar. Det är farligt. Jag fattar.
- Jag får köra dit själv. - Det går inte.
Jag kan inte slösa mer tid, för vad som helst kan hända dem.
Jag åker dit.
- Gör du? - Jag hämtar dem.
Okej. Tack.
Vad gör du? Vart ska du?
- Jag följer med. - Nej, nej.
Du måste stanna här. Du kan inte följa med.
Sätt dig där bak.
- Där bak. Och ner med huvudet. - Jadå.
Välsignad dag. Hej hej! Naomi sa åt mig att ta med en växt.
- Tack. - Då så.
Redo att charma ett dussin skeptiska diplomater?
Hur kan du vara säker på att vi kan förändra det här landet?
Det är tack vare dig. Jag fick tillbaka dig hit.
Vår globala ambassadör Serena Joy Waterford.
Världens enda vackra viking, som dessutom är smart.
Jag vet varför du valde mig.
Jag vill känna mig säker på att Gud valt ut dig.
Gode Gud...
"Men så vände jag blicken mot allt jag hade utfört."
"Och allt var tomhet, ett jagande efter vind."
"Det fanns ingen vinst under solen."
Det var tråkigt att höra.
- Predikaren 2:11. - Just det, ja.
Har du fallit på knä och bett en enda gång i hela ditt liv?
- Visst. - Be med mig, då.
- På riktigt? Nu? - Ja.
Jag vet att jag kan föra Gud hit. Men jag känner inte Gud i dig.
- Inte... helt och hållet. - Okej.
Gode Gud, vi vet att saker och ting löser sig för dem-
- som älskar Gud och har kallats att följa hans plan.
Dem Han har kallat har Han också gjort rättfärdiga.
- Det där var min bön från igår. - Jag lade den på minnet.
- Serena, om Gud finns... - "Om"?
...så finns han inte i tomma ord och ritualer. Han kollar inte närvaron.
Vad gör du då här? Vad driver dig, om inte Gud?
Det kan vara Gud.
Det kan vara min döda fru.
- Eller mitt dåliga samvete. - Är inte det Gud?
- Gud som verkar genom dig? - Visst.
Du kan inte bevisa det och jag kan inte motbevisa det.
Som de skrev i "The Book of Mormon" var det väl Guds avsikt?
- "The Book of Mormon"? - Musikalen.
Vem är du?
Säg att jag inte är galen som är här med dig.
Det kan jag inte. Du är galen. Vi är galna båda två.
Vi förstörde det här landet, och nu måste vi fixa det.
Jag har en vansinnig idé, kalla det tro om du vill.
Jag tror att du och jag kan ordna det.
Du tror också, på ditt sätt, att Gud skickat hit dig för att hjälpa mig.
Och jag behöver verkligen din hjälp, om du inte märkt det.
Så för Guds skull, tvinga mig inte att gå ner på knä igen.
Nu gör vi verklighet av det här. Vi gör det tillsammans.
"Då skall Herren svara när du kallar"-
- "när du ropar säger han: Här är jag."
Prisa Herren.
Jag ropade faktiskt inte.
Du ropar nu. Inom dig.
- Tant Lydia. - Tant Miriam.
- Jag trodde inte att du skulle komma. - Jag fick ditt meddelande.
- Jag måste få se det med egna ögon. - Naturligtvis.
- Täcker Martorna ansiktet här? - Ja, för att inte fresta gästerna.
Janine.
Du ser ut att frysa, kära du.
- Vad gör du här? - Jag kom så fort jag fick höra.
- Du borde nog gå. - Nej.
Jag ska få ut dig från det här hemska stället!
Nej, gör inget. Snälla.
Varje gång du försöker hjälpa till gör du bara allt värre.
Du är ju min speciella flicka.
- Mår du bra? - Ja, ja.
Hallå! Dig känner jag igen.
Och din gulliga lilla mössa.
Din elaka gamla häxa.
- Ursäkta? - Lydia. Det där var Ofjason.
Och därborta är Ofgeorge.
Och det där... hon därborta, det är Ofkyle.
Vi fick alla höra att vi var speciella.
- Är alla här mina flickor? - Nej, bara vi fyra.
Vi hade tur. De flesta Tjänarinnor hamnar i Kolonierna.
Ni borde inte vara här. Ni bar ju frukt allihop.
De sa att ni skulle belönas för er tjänstgöring.
Jaha, då ljög de för dig.
Låt oss be, flickor. Låt oss be för att Herren ska ge sig till känna.
Håll dina böner för dig själv.
- Se på oss. Här finns ingen gud. - Gud finns överallt.
- Särskilt på de mörkaste av platser. - Kitty? Anförare Bell väntar.
Va? Vänta. Tillsammans ska vi nog komma på nåt.
- Vill du verkligen hjälpa mig? - Såklart, kära du. Alltid.
Glöm mig.
Gilead utvecklas.
Vi har gjort oerhörda framsteg här i Nya Betlehem.
Vi har reformerat en konservativ teokrati.
Många nationer har försökt och misslyckats.
Men vår liberalisering här har inte krävt en enda droppe blod.
Det är ett tryggt, fredligt samhälle med utmärkta skolor...
Mrs Waterford.
- Anförare Wharton. - Hur är det med er?
Gud har sett er genomlida många förändringar sen vi sågs sist.
Och Gud har skänkt mig lindring och låtit mig känna frid.
Så sant.
Och det har inte tärt på er alls.
Tack. Det var vänligt sagt.
Er återkomst är en ren välsignelse.
Herren välsignar och bevarar oss alla, Anföraren.
Om det kommer några väktare så överlåt dem åt mig.
Så jag ska inte sjunga "God Bless America" eller citera konstitutionen?
Du kan väl bara... hålla låg profil.
- Jag har svårt för det ibland. - Ja, jag minns det.
De ska vara i presentbutiken, men de kan ha flyttat sig.
Varför skulle de hämtas här av alla ställen?
Det har varit stängt länge och är alltid tomt.
Kom.
Okej, kom.
Hur klarar du att både vara Anförare och samarbeta med amerikanerna?
Spela ett dubbelspel.
Vad fick dig att gå med på det?
Fan också.
Jag hörde att du var skadad. Att du blivit påkörd, så...
Jag hälsade på.
På sjukhuset.
Kom du dit?
Var det därför du gick med på att bli spion?
- För att få träffa mig? - Jag var tvungen.
Jag var tvungen att få träffa dig.
Vi måste fortsätta. Det är farligt här.
Var är min svärson?
Jag vet inte, men han verkar klara sig rätt bra utan honom.
Den ökade rörligheten för varor och människor över gränsen-
- gör oss till ett slags västvärldens Dubai.
Så det är mindre som ett fängelse nu?
Era flyktingar är en obeskrivlig börda för Kanada.
Men vi kan inte med gott samvete skicka tillbaka dem-
- så länge ni lemlästar och mördar ert eget folk.
Jag lovar att inga mänskliga rättigheter kommer att kränkas här.
Hur kan vi lita på det? Särskilt när det gäller kvinnor.
Jag delade faktiskt er oro.
Och... jag är tyvärr beviset på att den var befogad.
När Gilead stramade åt greppet förlorade jag allt.
Jag förlorade min identitet. Min röst.
Jag gjorde hemska saker... eftersom jag kände mig maktlös.
Därför utövade jag makt över andra runt omkring mig.
Det kommer jag försöka gottgöra resten av mitt liv-
- och varje dag ber jag de jag sårat om förlåtelse.
Jag vet inte ens om Gud kommer att förlåta mig-
- men jag vet att Gud har lett mig tillbaka hit-
- för att låta mig försöka.
I Nya Betlehem tillåts kvinnor läsa, skriva och arbeta.
Annars hade jag aldrig kommit tillbaka.
Och... min son skulle inte finnas-
- om det inte vore för de åtgärder Gilead vidtagit.
Gilead renade vattnet, vi renade luften.
Våra kvinnor blir gravida och våra barn växer och frodas!
Ingen av er kan säga detsamma om era egna länder.
Vi behöver världen allihop.
Världen behöver Nya Betlehem för att fungera och växa.
Och för att frodas.
- Och vem är det här? - Noah.
- Mitt livs ljus. - Vilken gullunge.
Får jag hålla honom? Snälla?
- Javisst. - Men hej!
Bara i år har Gileads födelsetal fördubblats-
- och överstiger vida födelsetalen i nästan alla andra industriländer.
Det här är mrs Rose Blaine.
Som vi med stolthet kan meddela är i femte månaden.
Jösses, grattis!
- Får jag...? - Ja, känn du.
- Pojke eller flicka? - En pojke.
Här ser ni beviset, mina damer och herrar. En bebis och en till på väg.
Alla fördelar med Gilead helt utan nackdelarna.
Det är Nya Betlehems löfte.
Vad säger du, Louise?
Om ni kan garantera deras säkerhet-
- kan vi lägga fram ett förslag om frivillig repatriering av flyktingar-
- i väntan på FN:s internationella observatörer.
Beklagar, Louise, men du måste ge tillbaka barnet.
- Ska vi? - Så gullig han är.
Här kommer mamma.
Mrs Waterford, ni vet verkligen hur man säljer in nåt.
Tack. Jag hade ärligt talat inte tänkt bli så personlig.
Jag tyckte att det var medryckande. Verkligen.
Jag minns inte när jag blev så rörd senast.
Ni måste ha missat min bokturné.
Jag försäkrar er att det grämer mig.
- Du måste härifrån. - Va? Nej.
Presentbutiken, vi är så nära. Det är...
Tänk om de inte är där. Ska vi leta igenom hela stället?
- Ja! - Förstår du hur farligt det här är?
De kan dö! Jag skiter i vad som händer mig.
Jag är här för din skull. Jag ligger redan illa till hemma.
Rose märker att nåt är fel bara jag tänker på dig.
Ja, du har rätt. Du borde åka tillbaka.
- Och lämna dig här? - Du har en fru och en bebis.
- Ett helt liv. - Har jag?
Jag är inte så säker på det när jag är med dig.
Förlåt.
Jag riskerar allt, allt jag har, för att rädda din man.
För du valde honom. Du valde Luke.
Han väntade på mig.
Han väntade.
Jag hade dig.
Jag älskade dig. Han väntade på mig, Nick. I flera år.
Du "älskade" mig.
Älskar.
Vet du hur det är att älska dig?
Det måste vara... ett helvete.
Jag kan inte förlora dem. Jag kan inte.
De är en del av mig och jag...
Jag kan inte förlora dem.
Det är så jag känner för dig.
Så känner jag bara för dig.
Och... jag har förlorat dig. Om och om igen.
Jag är här.
De klarar sig inte, Nick. Det gör de inte.
Okej.
Fan också! Jävla helvete, åker de aldrig härifrån?
Mayday kommer inte. De har fan övergett oss.
- Bell. - Luke?
- Calhoun. - Luke, hör du vad jag säger?
Vad gör du därborta? Går du igenom alla Anförare igen?
- Bell, Calhoun, Dupar... - Sluta.
- Calhoun. - Sluta.
Vi har alla namn. Var inte så besatt.
Jag längtar så tills våra mannar blåser skallen av dem.
Först måste vi härifrån.
Vi har bara en proteinbar och en påse morötter kvar.
Jag borde aldrig ha låtit dig följa med.
Va? Det är inte du som "låter mig" göra saker, Luke.
- Du borde ha stannat i Toronto. - Och gjort vad?
Suttit och väntat på förhandlingen som en lydig hund?
Och hamnat i fängelse? Nej, fan heller. Jag kan inte...
- Vadå? - Jag kan inte sumpa det här.
- Det tänker jag inte göra. - Du har inte sumpat nåt.
Patrullerna kom från ingenstans.
Ja, men det enda June får höra... Vad får hon höra?
Att jag misslyckades, eller hur?
Hördu. Du har inget att bevisa.
Jag känner ingen bättre man än dig. Jag menar det.
- Bäst att hon fattar det. - Jag vill hitta min dotter.
- Jag skiter i... - Jag vet.
Fort, fort!
Vänta, vänta.
Luke?
Moira?
Herregud.
- June? - Gode Gud.
- Vad gör du här? - Ni mår bra.
Kom hit. Kom hit. Gud, ni är så jävla korkade.
Varför gjorde ni såhär? Jag ringde Mark. Jag blev så jävla orolig.
Det där är inte Mark.
- Hej. - Hej.
- Det är Nick. - Oj. Nick.
- Läget? - Hej.
- Vi borde... dra härifrån. - Kom, vi måste sticka.
Vi måste ta oss härifrån. Kom, vi måste dra.
Kom.
- Stanna där. - Herregud.
Stanna.
Okej, sätt er i bilen. Sätt er i bilen!
Hördu! Kom hit.
Fortsätt, fortsätt.
- Välsignad dag. - Anförare Blaine.
Välsignad dag, sir.
- Ska vi rapportera det här? - Bry er inte om det.
Jag tar hand om det. Men bra jobbat.
Vi måste registrera all aktivitet från rebeller. Såna är reglerna.
Kom.
Vi måste dra. In i bilen.
In i bilen.
Serena har blivit viral, som man sa förr.
Alla diplomater är övertygade. Lilla Noah måste börja få lön.
Vi kommer snart invaderas av familjer som vill återförenas.
Då får vi helt enkelt bygga ut området.
Vi har välsignats med dussintals platser-
- som skulle bli perfekta helt egna Nya Betlehem.
Nu ska vi inte gå händelserna i förväg.
Jag vet inte om vårt land är redo för ett till.
För att inte tala om ett större.
Ju större desto bättre, inte sant?
Är inte...? Det är så man säger.
Om våra bröder efterfrågar möjligheten att komma hem-
- är det väl vår skyldighet att ordna det?
Det tycker jag.
Och det skulle väl göra vår nation bättre och starkare?
Det tror jag.
Vi håller liv i samtalet.
Ni har åstadkommit så mycket idag.
Var stolta över det.
- Skål för nya möjligheter. - Skål.
Rose, jag trodde att Nick skulle vara här nu.
- Det borde han vara. - Det är mitt fel.
Jag skickade iväg honom för att lösa ett problem vid handelsvägen.
- Nåt allvarligt? - Nej, nej. Nej, inte alls.
Men tillräckligt allvarligt för att han skulle behöva åka dit.
Det är läggdags för Noah. Skulle Anföraren vilja följa oss hem?
Jag skulle gärna vilja tala lite mer om Nya Betlehems potential.
Jaså. Jag kan inte lova att jag kommer att ändra mig-
- men jag låter er gärna försöka.
Jag älskar utmaningar.
Ha så trevligt.
Glass åt alla, tack! Nu ska vi fira.
Anföraren, jag ber er, förlåt. Det gäller nåt mycket viktigt.
- Jag ber... Boka in ett möte. - Jag är rädd att det är brådskande.
Jag har fått reda på att Ofjoseph...
- Janine... - Gode Gud. Nej, inte det här igen.
Hon ger er en ordentlig ursäkt, mrs Lawrence.
Om hon missköter sig på nåt sätt, låter jag mig bli tillrättavisad.
- Även på de strängaste sätt. - Det låter frestande.
Nej. Vi gav henne en chans.
Ni kunde kanske förmå er att tänka om?
Hon är en ohyfsad, vulgär...
...otacksam liten skit, och vi är färdiga med henne.
Allt bra? Jag hörde att du var dålig.
- Har du fått ett sjukdomsbesked? - Nej då, jag mår bra.
- Bra. Jaha... tack för att du kom. - Anföraren, snälla ni.
Hon har kanske ingen plats här, men att låta henne gå under-
- på ett så depraverat ställe... Och mina andra flickor också.
Det är upprörande. Jag tänker inte tillåta det!
Det är inte Kolonierna. De har en chans att överleva.
Vad är det för liv?
Kunde de inte fått bli Budgethustrur?
De skulle aldrig ta emot en besudlad före detta Tjänarinna.
"Besudlad"? Mina flickor tillhandahöll en helig tjänst.
Janine födde ett vackert barn. Ert barn!
Ni kan väl åtminstone gå i god för henne.
Du hörde henne. Det blir inget.
Hon är en gamla skolans Hustru. Inte som Serena Waterford.
- Mrs Waterford? - Ja. Ja, har du hört?
Hon är i Nya Betlehem. Och hon har verkligen utvecklats.
Hon är chockerande progressiv.
Janine är förlorad. Det var hon i samma stund som du kom åt henne.
Ja, det vet du.
Gör dig själv en tjänst och gå vidare.
Välsignad kväll, Anföraren.
- Fint att äntligen få träffa dig. - Detsamma.
- Välkomna tillbaka. - Tack, hördu.
- Du var säkert orolig för oss. - Jag beklagar att ni hamnade där.
Jag är så lättad att ni tog er ut.
- Vi måste åka. - Ja, okej.
Tack för hjälpen, men försvinn inte igen.
Du hörde av dig och han svarade.
Eftersom du var här, men du åker snart härifrån.
En Överanförare bor hos mig.
Jag kan inte göra allt du vill.
Bryt bara inte vårt avtal, för då röjer jag dig.
Nej, det gör du inte. Jag är inte till nån nytta som död.
- Vad gör du med Väktarna? - Jag tar hand om det.
- Åk hem till henne nu. - Det ska jag.
- Ta hand om dig. - Du också.
- Se till att få det bra här i livet. - Sluta nu.
- Med vadå? - Sluta bara.
- Vi gör alltid såhär. - Vadå?
Vi tar avsked av varann. Kom igen, vem tror vi att vi lurar?
Okej, vad ska vi säga istället?
- Kanske "vi ses"? - Okej.
Vi ses.
Text: Sanna Gillberg Iyuno