Tidigare...
Du blir ett slags global ambassadör. Representant för vår heliga republik.
- Vad kallar du din storslagna plan? - Nya Betlehem.
En moderniserad ö som Gileads flyktingar kan återvända till.
Här får de återförenas med familj och vänner.
- Blaine! - Du kunde fan ha dödat henne!
- Det var inte jag. - Vad har hänt din man?
Han är gripen. Mannen som körde över mig dog.
- Hon har all rätt att vara arg. - Rosie är känslig.
- Ska ni inte tillbaka till D.C.? - De klarar sig nog utan mig. Ett tag.
- De får inte vinna. - Mayday kämpar emot.
Ni måste väl behöva folk som korsar gränsen. Jag vill hjälpa till.
Du måste skriva under några papper om vårt avtal.
Jag ser fram emot vårt samarbete.
Om jag grips hamnar Noah hos paret Wheeler. Jag ser honom aldrig igen.
June! June!
- Serena, du måste hoppa. - Jag kan inte.
June! June Osborne!
Jag klarar mig.
Gud är alltid med oss.
Hallå?
Hej. Behöver du hjälp?
Hej. Jag heter Abigail. Välkommen till Canaan.
Nåd, barmhärtighet och frid. Ingen fara, du är kvar i Kanada.
Du är inte den första flyktingen här.
Åh... Jag är ingen flykting.
Stanna så länge du vill.
Vi är ett trossamfund. Här bor bara kvinnor och barn.
Vilken liten raring. Barn är en Herrens gåva, inte sant?
- Vad kan vi kalla dig? - Rachel.
Okej.
Hon är så gullig.
Och så smart. Så smart.
Det är inte lätt att vara ett litet geni.
- Kom här. - Hej, gumman. Hej!
Ett litet geni. Du har fått en lekhage.
Från vårt donationslager. Här hjälps alla åt.
- Jag tar en titt på din arm. - Behövs inte. Den känns bättre.
- Bultar det fortfarande i den? - Nej.
Den känns mycket bättre. Det hjälpte med medicin och sömn.
Jag kan ta bort den där.
Jag har gjort det många gånger förut. Du kan lägga det bakom dig.
Nej. Nej, det kan jag inte. Inte förrän alla Tjänarinnor är fria.
Då ska jag laga nåt åt dig. Vad sägs om pannkakor?
- Okej, det låter rätt gott. - Okej.
Vi letade efter dig.
Vi åkte hem till dig. Dörren stod öppen.
Alla böcker var sönderrivna.
De hade slagit sönder den där statyn från Brasilien. Allt var förstört.
Ja.
De släpade ut mig.
Och ställde mig inför rätta i en skenrättegång.
De hade masker på sig.
Jag såg inte ens deras ansikten. Ynkryggar.
Jag såg dig på ett foto från Kolonierna.
Jag trodde...
Hur överlevde du?
Läkare behövs alltid.
Jag fick ta hand om Tanterna...
...och Väktarna.
De höll oss fångna och dödade mina vänner.
Men jag höll ut och höll fast vid hoppet om att få se dig igen.
Hur kunde du göra det?
Jag känner dig. Och jag vet vad jag lärt dig.
Hur illa det än var, slutade jag aldrig tro att du skulle överleva.
Och här är du.
Hur lyckades du fly, mamma?
Militären kom.
De fritog min Koloni för omkring sex månader sen.
- USA:s militär? - Ja.
Det som återstår av den.
Jag skickades hit och försökte få reda på var du var.
Men Alaska är isolerat. Vi har varken internet, mobiler eller nyheter.
Alla får fem minuter i veckan vid telefonautomaten.
Jag ringde alla ambassader och flyktingorgan jag kunde hitta.
Precis som en miljon andra.
Men ingen kunde nånsin hjälpa mig, så jag bara...
Jag gick tillbaka nästa vecka och försökte igen.
Och igen och igen. Det var det enda jag kunde göra.
Jag tänkte mig det här lägret som nåt tillfälligt, men...
Bara ett stopp på vägen.
På väg vart?
Nån annanstans i Alaska, eller nåt ställe på Hawaii eller Guam.
Väntelistorna är långa.
Hawaii hade varit fint.
Nej, jag ville stanna här så länge som möjligt.
Varför då?
För din skull, vännen. Jag väntade på dig och...
Vad hände med Hannah?
De tog henne när de fångade mig.
Och de gav henne till en Anförare och hans Hustru.
Men hon lever. Jag har... sett henne.
Ja, jag har sett henne. Hon mår bra.
Hon är frisk och... hon är så fin. Herregud.
Och jag har verkligen försökt rädda henne, försökt få ut henne.
Ja.
Jag har kommit så nära, så nära.
Men, du vet...
Men när jag såg henne sist, mamma...
Då kände hon inte igen mig, så...
- Åh, gumman. - Men hon var ändå så fin.
Du är så stark.
Men det är inte över.
Nej.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Hej.
Fint att se dig.
- Kom de fram till Alaska? - Ja, Mark fick höra det.
Okej. Kan vi ringa dem?
Nej, där finns ingen täckning och knappt några telefoner.
- Hon försöker säkert nå oss. - Hej.
Tack för att du fick ut mig. Tack för allt.
Jag fick ut dig ur häktet. Nu ska jag försöka påskynda förhandlingen.
- Hur lång tid tar det? - Tre, kanske fyra månader.
- Fyra månader? - Fyra månader?
Han räddade sin fru från en psykopat.
Luke är en flykting som begick ett brott mot en kanadensare.
Så jag är fast här?
Det här är fan bara för mycket.
De körde över June mitt på gatan!
De sköt ner planen. Jag kan inte rädda Hannah.
- Det var inte ditt fel. - Än sen?
De har fortfarande min dotter!
Du vet vad de gör med flickor där, eller hur? Visst gör du?
Vet du vad de gör med dem?
- Ja. - Just det!
Hon blir äldre för var dag som går. Jag kan inte bara vänta.
Jag måste göra nåt.
Så... Vad ska jag göra? Vad?!
- Mayday gör nåt. - Va? Vänta, vadå? Vad gör de?
De vill ta reda på vilka Anförare som sköt ner planen-
- så att Hannah blev kvar där, och döda dem.
- Jag är med. - Du vet inte ens vad det innebär.
Det spelar ingen roll. Jag är med.
Jag är med.
- Du missade lite. - Hallå, vad gör du? Ge mig dem.
Vänta, nej. Jag bad henne ta dem.
- Varför då? - Jag vill bära ner dem i källaren.
Vi pratade ju om det här.
Gör vad du vill i resten av huset, men kontoret är mitt.
Vi pratade även om vikten av ett civiliserat hem.
- Det är redan civiliserat. - De där är fula. De förstör rummet.
Jag har det här rummet för att kunna ha mina saker här!
- Välsignad dag, Anföraren. - Hej på dig. Välsignad dag.
Kom in.
Låt dem vara. Snälla.
Jag är en... Anförare.
Kom du hit för att avsluta jobbet? Ska jag hämta tandskyddet?
Jag ville bara förvarna dig. Min svärfar är på väg hit.
Hör här... Jag hade inget att göra med det som hände June.
Jag har absolut känt mig frestad att köra över henne-
- men det var inte jag.
Okej.
Så du tror mig?
- Kan vi gå vidare? - Jag tror inte att du har sån makt.
- Här kommer han ju! - Joseph.
Alltid ett nöje.
- Behöver ni en domare? - Nej då.
Nick kan lägga band på ilskan numera och jag har lärt mig ducka.
Jag håller ett öga på honom.
Nej, tänk på Nya Betlehem istället. Vi drunknar i ansökningar.
Det är svårare att komma in där än det var på förskolor i Brooklyn.
Jag är glad för din skull.
Det var en galen idé, men den byggde på nåd och förlåtelse.
- Det ska du ha beröm för. - Tack, Gabriel.
- Tänk att räknenissen har ett hjärta. - Vi tjänar bra också.
Så den nya handelsvägen genom Nya Betlehem...
Den är riktigt lönsam.
Vi säljer rent vatten och grödor, och importerar bilar och elektronik.
Vad gjorde du åt deras farhågor gällande säkerheten?
De försvann snabbt när de insåg att de kunde korsa gränsen-
- och hämta en Mercedes och en Rolex.
- Jag har en fråga. - Visst.
Vilken är mrs Waterfords roll i det här?
- Serena? - Ja.
Ska inte hon välkomna våra medborgare hem?
Det var faktiskt ingen dålig idé.
Tack. Jag menar, du utsåg henne till vår globala ambassadör-
- men vi har inte hört av henne på ett tag. Varför inte?
Är hon kvar hos... paret Wheeler?
De visade sig vara problematiska.
Och hon fick precis barn, så hon måste hämta sig.
Mammaledighet och sånt. Kvinnosaker.
Ja, vad vet jag?
Men hon borde åtminstone vara med vid diplomatiska besök.
- Bu! - Oj!
Nämen, vad tusan? Angela, vad gör du där?
Naomi! Kom och hämta ditt barn! Vi försöker ha ett möte!
Hon är ju bara ett litet barn. - Kom här.
Ska vi gå till mamma och lämna den sura gubben ifred?
Var är hon, då?
Vi måste hämta tillbaka Serena.
Om Wharton sa åt dig att hoppa från en bro...?
Då skulle jag leta reda på den högsta och hoppas på det bästa.
Kan vi inte bara... Måste vi dra in henne i det här igen?
Vet du var hon är?
Nej. Nej, jag bara...
Jag kan prata med Ögonen. Fråga om de vet nåt.
Bra. Hitta henne. Det är dags att hämta hem henne till Gilead.
Nej, jag stannar inte här.
Jag vet att ni vill hjälpa till, men vem vet vad som händer.
Vi är försiktiga. Vad är det som händer hemma hos dig?
Familjen en trappa ner blev vräkta och skickade till ett härbärge.
De fick lämna en massa grejer på gatan.
- Den här jävla regeringen. - Och jag vet att jag står på tur.
Jag ska hjälpa dig.
De vill bli av med oss alla, så det är bara en tidsfråga.
- Jag kanske åker till Nya Betlehem. - Rita, nej.
De kanske vet nåt om min syster.
Jag fattar, men de går inte att lita på.
Okej.
- Det är hon. - Okej.
Säg inget om vad vi håller på med. - June?
- Luke? - Hej.
Va? Luke, vad...? - Det är Luke!
Är du ute?
- Ja, Mark hjälpte mig. - Högtalare.
Jag sätter på högtalaren.
- Hej June! - Hej!
- Hur mår du? Och Nichole? - Hon mår bra. Nichole mår bra.
Vi... vi är framme. Men vänta lite.
- Ni ska få säga hej till nån. - Hej, Luke.
- Holly? - Holly?
- Herregud! - Moira?
- Men hur...? - Holly!
- Mår du bra? - Ja! Ja, och oroa er inte.
Jag tar väl hand om tjejerna.
Vi får bara ringa en kort stund, men vi ses snart.
- Okej, älskar dig! - Hej då!
Jag kommer strax.
- June. - Hej.
Din mamma? Helt jävla... Det är ju fantastiskt.
- Så bra. - Jag vet, jag vet.
Och det gick bra för dig och Nichole på tåget?
Ja, allt är bra. Allt är bra.
June? June?
Du kommer inte att tro det, men Serena och Noah var på tåget.
Vänta lite, Serena? Hur kändes det?
Jag vet inte. Jag vet inte vad som hände dem, så...
Jag har ont om tid.
Kan du berätta vad som händer? Kommer åtalet att läggas ner?
Nej, jag måste invänta förhandlingen.
- När är den? - Om ett par månader, men...
- Va? - Ja, jag vet.
Mark har bra advokater och det ser lovande ut.
- Oroa dig inte för mig. - Okej.
Vi får helt enkelt...
...vänta. Vi får vänta.
Vi får bara en ringa en gång i veckan, men jag ringer nästa vecka.
- Okej. Bäst för dig. - Jadå, jag ringer.
Jag saknar dig.
Jag älskar dig.
Och jag älskar dig.
- Är June och Nichole i säkerhet? - Tåget kom fram till Alaska.
Den är krypterad.
Om du inte kan svara när jag ringer så ring upp så fort du kan.
Och...
...vi behöver schemat för Gileads patruller i de utmärkta områdena.
I ingenmansland? Vad ska USA:s militär med den informationen till?
Eller tänker Mayday försöka sig på nåt?
Vilka är Mayday?
Din paramilitär är förbrukad. De som är med i Mayday saknar träning.
De är lärare och apotekare. Uberchaufförer.
De tror på frihet och vill ha tillbaka sitt land.
De har inte en chans.
Väktarna fångar dem och överlämnar dem åt Ögonen.
Eller skjuter dem direkt.
Hur många kroppar ska du låta dem kasta i elden?
När är det nog?
När det inte finns nån kvar som kan strida.
TVÅ MÅNADER SENARE
DEN LILLA RÖDA HÖNAN
Det är en av mammas favoritböcker.
Den stackaren fick göra allt själv och fick ingen hjälp av nån.
Ja, kan du tro det? Kan du tro det?
Det kan nog jag.
De börjar växa till sig.
Hur många tomater har lillen plockat?
Han var inte till nån hjälp. Han har sovit hela dagen.
Kliv inte på mina azaleor.
Det har bara hänt en gång, pappa. En enda gång.
- Fint att ha dig hemma igen. - Det är skönt att vara tillbaka.
Hur gick bokturnén?
Den var liten, men folk verkade verkligen lyssna.
- De hungrar efter förändring och tro. - Det ser jag från predikstolen.
Det är mörka tider. Folk behöver nåt att tro på.
Det gläder mig att de vänder sig till dig.
Nu tar vi ett glas lemonad.
Jag vill höra allt om han som inte lämnar dig ifred.
- Han heter Fred. - Fred.
Lawrence har knutit sin framtid till Nya Betlehem. Din också.
Gileads framtid, skulle han nog säga.
Vet du varför vi kallar oss "Jakobs söner"?
Eftersom många av oss tvingats klara oss utan våra riktiga fäder.
Din mamma gjorde sitt bästa-
- men visst var hon tvungen att arbeta?
- Hon tyckte om sitt jobb. - Det tror jag säkert.
Men ingen mamma lagar hellre mat på en diner än åt sin egen familj.
Jag vet att din far var svår.
Det är ett sätt att uttrycka det.
Först Waterford och nu Lawrence.
Du har släppt in dem i ditt liv och låtit dem vägleda dig.
Jag har aldrig känt mig osäker... på vilken roll de haft i mitt liv.
Men nu blir du snart far själv.
Och du måste föregå med gott exempel.
Och kom ihåg: Varje gång du fattar ett beslut-
- måste du fråga dig själv om du är en bra förebild.
Vad skulle han tycka om det?
Skulle det hjälpa honom eller såra honom?
Fatta goda beslut.
Det är allt du behöver göra.
Du har så stor potential.
Personen du har ringt kan inte nås. Lämna ett meddelande efter tonen.
Hej älskling, det är jag.
Jag har försökt ringa ett par gånger. Jag börjar bli orolig.
Är allt bra med dig?
Jag ville fråga om förhandlingen.
Jag tänkte att den kanske varit, men...
- Snabba på. - Okej.
Kan du bara försöka... Försök svara nästa gång, okej?
Det är så svårt att ringa. Jag försöker igen, men...
Okej.
Jag hoppas du mår bra.
Vi saknar dig. Jag älskar dig.
Se på dig. Vilken tur att Gud förde dig hit, Rachel.
- Jag heter inte Rachel. - Mrs Waterford.
Jag visste redan när vi träffades. Jag har läst din bok.
Och jag välkomnade dig hit ändå.
Jag vet vad folk tycker om det jag har gjort.
Vad tycker du själv om det?
Jag ville tjäna Guds vilja.
Bara det?
Det gick inte som planerat. Det gick snett.
Helt på egen hand.
Jag hade fel.
Ställ allt till rätta, då. Du vet att Han ser på.
Jag önskar att jag hann ta hand om dina rosor, men jag har fullt upp.
Det är nåt stort på gång, pappa.
Vi kommer att förändra landet.
Vi ska äntligen följa Guds ord.
Hela världen kommer att bli en ny Edens lustgård.
Precis som du alltid önskade.
Du skriver inte, du ringer inte.
- Välsignad dag, Joseph. - Välsignad dag, Serena.
- Naomi? - Mrs Lawrence.
Vi är inte i Gilead, Anföraren. Ni inkräktar.
Vi kommer i fred.
Jag vill bara prata lite med dig.
Mrs Lawrence, alltså?
Ja, Putman gick ett sorgligt öde till mötes.
Jag är inte direkt förvånad.
Fint ställe. Är det bara för kvinnor?
Det är ett samfund där man hjälper varandra och tjänar Gud.
- Män ställer bara till det. - Du är vansinnigt uttråkad.
Jag behöver dig i Nya Betlehem. Jag behöver Serena Joy Waterford.
Du sa att det inte fanns nån plats för en kvinna som mig i Gilead.
Du blir säkert glad att höra att jag visst hade fel.
Nya Betlehem är inte som det Gilead du minns. Det är snällare, mildare.
Det är vad Gilead kunde ha blivit. Vad det kan bli med din hjälp.
Och du skulle bli ansiktet utåt för framsteg, reformer.
Fler fotograferingar?
Kom igen. Du vet att jag vet att du har andra kvaliteter.
Du skulle få inflytande. Det lovar jag. Självständighet.
Eftersom jag har ett barn skulle jag tvingas gifta om mig.
Kvinnor tillåts leva ensamma där. De får läsa, skriva, göra affärer.
Kvinnor är visst kapabla till en hel del.
- Jag vet inte. Jag känner Gud här. - Kan du inte känna Honom där också?
Gud finns väl överallt? Ta med Honom.
Visa andra människor Guds väg.
Är inte det ditt syfte, Serena? Är inte det ditt kall?
Ögonen vet var du är.
Det är bara en tidsfråga innan paret Wheeler får veta det.
Vänta. Du var här igår och dagen innan det.
- Jag kom inte fram. Det är akut. - Det är det alltid. Ställ dig i kö.
Kom igen. Det är sista gången, jag lovar.
Kom igen, kom igen, kom igen.
Mark? Det är June. Jag ringer för att...
- Mayday? - Ja.
De anmälde sig som frivilliga.
- Till vad? - Jag vet inte.
Luke och Moira är fast i Ingenmansland. De får inte ut dem.
Herregud. Och vad håller du på med?
Amerikanska ambassaden flyger mig dit. Jag ska hjälpa dem.
Vad snackar du om? Du är varken soldat eller spion!
Du vet inte vad jag har gjort, mamma.
Berätta, då.
Okej. Det finns en Anförare som samarbetar med amerikanerna.
Han kan hjälpa till, men han har slutat svara när de ringer.
- Och? - Mig lyssnar han på.
Är han Nicholes pappa?
- Du var alltså hans Tjänarinna. - Nej, han var min Anförares chaufför.
Chaufförer är Ögon. Var han Öga förut, och nu Anförare?
Okej. Du gjorde det du var tvungen att göra.
Men du kan inte lita på honom.
Det kan vara en fälla för dig och Nichole.
Nej. Nej, Nick älskar Nichole. Han älskar henne verkligen.
Han är inte sån.
- Alla är såna. De är monster! - Nej, inte han. Inte han.
Du ljuger för dig själv.
Jag plåstrade om dem, men glömde aldrig vad de var.
Vad ska jag göra, då? Lämna dem där?
Låta dem bli tillfångatagna? Torterade? Avrättade?
- Det måste finnas ett annat sätt. - Det gör det inte!
Det enda sättet är att slåss. Det har du lärt mig.
Jag hade fel! Jag förlorade.
Jag offrade så mycket av min tid med dig. Som jag ångrar det!
Man kan bara se till att överleva och skydda de man älskar.
Det är ju det jag gör!
Och den där Anföraren, Nick, är han en av dem?
Du vet inte vad du pratar om! Det var inte... Nej.
Jag vet att du låg med en nazist och tänker korsa landet för återse honom.
- Håll käften! - Vill du åka? Visst, gör det.
- Men lämna barnet hos mig. - Så att du kan överge henne också?
Mamma...
Det här ser jättegott ut. Tack. Tack för att ni delar med er.
Alla är välkomna vid mitt bord.
Vill du be bordsbön?
Jag föredrar att be tyst för mig själv.
- Det är så personligt för mig. - Okej.
Mrs Lawrence.
- Ja. - Tack.
Då så...
Gode Gud, vi tackar dig... för denna välsignade måltid.
Och för Din kärlek.
Och för de nya vänner vi fått här.
Och allt...
Och allt arbetar tillsammans för det som är gott, för de som älskar Gud.
För de Han har kallat att följa hans plan.
Och dem Han har kallat har Han också gjort rättfärdiga.
Och dem Han gjort rättfärdiga har Han också skänkt sin härlighet.
För Han skänker oss hopp och en framtid.
Han samlar oss från alla de platser till vilka Han fördrivit oss-
- och Han låter oss återvända.
- Amen. - Amen.
Jag vill tacka alla här-
- för att ni tog emot Noah och mig...
...när vi inte nånstans att ta vägen.
Ni öppnade era hem och hjärtan, och det är jag evigt tacksam för.
Men det är dags för oss att ge oss av.
Gud har en plan för mig.
Precis som han hade för Elia och Mose och Noa.
Jag kan inte gömma mig från hans plan längre.
Världen ligger i spillror och jag har blivit kallad att hela den.
Varje gång jag försökte hitta dig-
- men bara skickades runt eller möttes av nåt förinspelat meddelande-
- eller ingen svarade alls, så kände jag en viss lättnad.
Om ingen kunde säga var du var-
- så var det fortfarande möjligt att du var i livet.
Men om jag hade kommit fram och nån sagt att du var död...
Hoppet om att du var vid liv var det som fick mig att orka.
Och jag har precis fått dig tillbaka.
Jag klarar inte att förlora dig igen.
Jag menade inte det jag sa.
Jag vet att du inte övergav mig.
Det vet jag.
Jag förstår att du måste åka.
Och jag vet att jag inte var den mamma jag borde ha varit.
Men snälla June, snälla lämna henne här hos mig.
Jag lovar att lägga ner hela min själ i att ta hand om henne.
Jag fanns inte där för dig.
Eller för Hannah.
Låt mig finnas här för henne. Snälla.
Okej, men jag blir inte borta länge.
För jag ska bara åka dit och hämta dem.
Sen kommer jag tillbaka på en gång.
Nichole och jag stannar här och väntar på dig.
Okej.
Nichole...
Mamma...
När hon föddes...
...så döpte jag henne efter dig.
Hon heter Holly.
Det är hennes riktiga namn.
Mamma måste åka bort ett tag.
Men jag är snart tillbaka, och då har jag med mig pappa och tant Moira.
Då ska vi bo här med mormor allihop.
Vill du ha den? Kolla där. Ska vi ta den?
Vad är det? Vill du sätta på den?
Sådär.
Perfekt!
Hej. Jag heter June.
Nu hämtar vi hem dem.
Text: Sanna Gillberg Iyuno