Tidligere...
Du skal fungere som en global ambassadør for vår hellige republikk.
- Hva kaller du den nye planen din? - New Bethlehem.
En modernisert øy der Gilead-flyktninger kan komme hjem-
- med løftet om å gjenforenes med familie og venner.
- Du kunne ha drept henne! - Det var ikke meg!
- Hva skjer med mannen din? - Han er arrestert.
Han som kjørte på meg, døde.
- Hun får være sint på meg. - Rosie har alltid vært følsom.
- Skal du ikke tilbake til D.C.? - Jeg tror de klarer seg uten meg.
- Vi kan ikke la dem vinne. - Mayday kjemper.
Du trenger folk til å krysse grensen. Jeg vil hjelpe.
Jeg har noen papirer til deg. De skisserer avtalen vår.
Jeg ser frem til å jobbe sammen.
Blir jeg arrestert i Canada, får jeg aldri se Noah igjen.
June! June!
Serena, du må av toget. Jeg klarer det ikke.
June! June Osborn!
Å, ok.
Ok.
Gud er alltid med oss.
Hallo?
Heisann. Trenger du hjelp?
Hei. Jeg er Abigail, velkommen til Kanaan.
Nåde, miskunn og fred. Men ikke vær redd, du er fortsatt i Canada.
Du er ikke vår første flyktning.
Jeg er ingen flyktning.
Du kan bli så lenge du vil.
Vi er et trosbasert samfunn. Det er bare kvinner og barn her.
Se så nydelig. Barn er en arv fra Herren, ikke sant?
- Og hva skal vi kalle deg? - Rachel.
Ok.
...skjønnheten du er
Men hvis ikke, la meg være øynene dine
En hånd til ditt mørke så du ikke blir redd
Når du tror natten har sett ditt sinn
At du er slem og forskrudd helt inn
La meg stå og vise at du er blind
Legg ned hendene, for jeg ser deg
Jeg skal være speilet ditt
Reflekter hva du er, i tilfelle du ikke vet det
Jeg er vinden, regnet og solnedgangen
Lyset på døren din så du vet du er hjemme
Hun er nydelig.
Og hun er så smart. Så smart.
Det er vanskelig å være et lite geni.
- Sånn, ja. - Hei, vennen. Hei.
Et lite geni. Du har en lekegrind.
Fra donasjonsvognen. Alle her hjelper hverandre.
- Jeg vil se på armen din. - Nei, det går bra. Den er mye bedre.
- Dunker den fortsatt? - Nei.
Den er mye bedre. Medisinen hjalp, og søvnen hjalp.
Jeg kan fjerne den for deg.
Jeg har gjort det før. Mange ganger. Du kan legge den bak deg.
Nei, det kan jeg ikke. Ikke før alle tjenerinnene er frie.
La meg ordne noe til deg, da. Hva med pannekaker?
- Ok. Høres bra ut. - Ok.
Vi lette etter deg.
Vi dro til leiligheten din, døra var åpen,-
- og de hadde revet i stykker alle bøkene.
De knuste statuen fra Brasil. De ødela alt.
Ja.
De dro meg ut.
Og de behandlet meg i sin parodi på en domstol,-
- iført masker.
Jeg kunne ikke engang se ansiktene deres. Feiginger.
Jeg så et bilde av deg i koloniene.
Jeg trodde...
Hvordan overlevde du det?
Vel, leger er nyttige å ha.
De fikk meg til å ta meg av tantene...
...og vokterne.
De holdt oss fanget og drepte vennene mine.
Men jeg holdt ut. I håp om at jeg ville se deg en dag.
Hva fikk deg til å gjøre det?
Jeg kjenner deg. Og jeg vet hvordan jeg oppdro deg.
Uansett hvor ille det ble, hadde jeg alltid tro på at du ville overleve.
Og nå er du her.
Hvordan rømte du, mamma?
Det var hæren.
De frigjorde kolonien min for seks måneder siden.
- Den amerikanske hæren? - Ja.
Det som er igjen av den.
Jeg ble sendt hit og prøvde å finne ut om deg,-
- men Gilead har avskåret Alaska.
Ingen internett, mobil, nyheter,-
- så vi har fem minutter i uka i telefonkiosken.
Så jeg ringte alle ambassader, flyktningbyråer jeg kunne finne,-
- med millioner av andre,-
- men jeg kom aldri frem til noen som kunne hjelpe meg, så jeg bare...
Jeg kom tilbake uka etter og prøvde igjen.
Og igjen og igjen. Det var alt jeg kunne gjøre.
Denne leiren skulle være midlertidig, men...
Bare en mellomstasjon før vi drar videre.
Hvor?
Et annet sted i Alaska eller et sted på Hawaii eller Guam.
Ventelisten er lang.
Hawaii hadde vært fint.
Nei, jeg ville bli her så lenge jeg kunne.
Hvorfor?
For deg, kjære. Jeg ventet på deg, og...
Hva skjedde med Hannah?
De tok henne da de fanget meg.
Og de ga henne til en kommandør og en kone.
Men hun er i live. Jeg har sett henne.
Ja, jeg har sett henne. Hun har det bra.
Hun er frisk, og hun er så vakker. Herregud.
Jeg har virkelig prøvd å redde henne. Prøvd å få henne ut.
Ja.
Jeg har kommet så nær, så nær.
Men, du vet...
Sist jeg så henne, mamma...
Hun husket meg ikke, så...
- Å, kjære. - Det går bra. Hun er fortsatt vakker.
Å, du er tøff.
Men det er ikke over.
Nei.
INGEN ADGANG
Hei.
Godt å se deg.
- Kom de seg til Alaska? - Ja.
- Ja? - Ja, Mark hørte at toget kom frem.
Greit. Kan vi ringe dem?
Nei. Det er ingen dekning, og umulig å nå en telefon.
- Hun har sikkert prøvd. - Hei.
Takk for at du fikk meg ut. Takk for alt.
Jeg fikk deg ut, men jobber fortsatt med å fremskynde rettsmøtet.
- Hvor lang tid vil det ta? - Tre, kanskje fire måneder.
- Fire måneder? - Fire måneder?
Han reddet kona fra en psykopat.
Han er en flyktning som begikk en forbrytelse mot en kanadisk borger.
Så jeg sitter fast her.
Jeg takler ikke dette.
De kjørte ned June på gata!
De skjøt ned flyene. Jeg kan ikke redde Hannah!
- Det var ikke din feil. - Bryr meg ikke!
De har fortsatt datteren min!
Du vet hva de gjør med de jentene, ikke sant? Ikke sant?
Vet du hva de gjør med jentene?
- Ja. - Ja!
Hun blir eldre hver jævla dag! Jeg sitter ikke her og venter.
Greit? Jeg må gjøre noe.
Så? Hva så? Hva så?
- Mayday gjør noe. - Hva? Vent. Hva gjør de?
De vil identifisere kommandørene som skjøt ned flyene våre-
- og holdt deg unna Hannah, og drepe dem.
- Jeg er med. - Du vet ikke hva det innebærer.
Det spiller ingen rolle. Jeg er med.
Jeg er med.
Du glemte en flekk.
Hva gjør du med den? Gi meg dem.
Vent. Nei. Stopp, jeg ba henne ta dem.
Hvorfor?
- Fordi jeg vil ha dem i kjelleren. - Vi snakket om dette.
Du kan gjøre hva du vil ellers, men kontoret er mitt.
Ja, men vi ville få huset til å se sivilisert ut.
Og huset ser sivilisert ut.
De er stygge og ødelegger rommet.
Jeg har dette rommet så jeg kan ha tingene mine der!
- Velsignet dag, kommandør. - Velsignet dag.
Kom inn.
Ikke rør disse. Vær så snill.
Jeg er kommandør.
Kom du for å fullføre jobben? Bør jeg hente tannbeskytteren?
Jeg er her bare for å advare deg. Svigerfaren min er på vei hit.
Jeg hadde ingenting med det som skjedde med June å gjøre.
Jeg kjenner følelsen av å ville kjøre over henne med en lastebil,-
- men det var ikke meg denne gangen.
Ok.
Så du tror meg?
Kan vi gå videre?
Jeg tror ikke du har makten eller evnen.
- Der er han! - Joseph.
Det er alltid en glede.
- Trenger dere en dommer? - Nei, det går bra.
Nick har lært å kontrollere sinnet, og jeg har lært å dukke.
Jeg følger med likevel.
Nei, følg med på New Bethlehem. Vi drukner i søknader.
Det er vanskeligere å komme inn her enn noen førskole i Brooklyn.
Jeg er glad på dine vegne, Joseph.
Det var en sprø idé, men bygget på nåde og tilgivelse...
- ...og det roser jeg deg for. - Takk, Gabriel.
- Tenk at tallfyren hadde et hjerte. - Vi kommer til å tjene mye penger.
Den nye handelsruten gjennom New Bethlehem...
Lønner seg godt.
Vi selger vann og avlinger,-
- importerer biler og elektronikk. Alle er fornøyde.
Og hvordan håndterte du sikkerhetsbekymringene deres?
Bekymringene forsvant da de innså at de kunne krysse grensen-
- og hente en Mercedes og en Rolex.
- Jeg har et spørsmål til deg. - Kom med det.
Hvor passer Mrs. Waterford inn i dette?
- Serena? - Ja.
Vil du ikke at hun skal ønske våre borgere velkommen hjem?
Det er ingen dårlig idé.
Takk. Joseph, du gjorde henne til vår globale ambassadør.
Men vi har ikke hørt fra henne på en stund. Hvorfor ikke?
Er hun hos Wheeler-familien ennå?
De viste seg å være problematiske.
Hun fikk nettopp barn, hun trenger tid til å komme seg.
Mammapermisjon og sånne dameting.
Hva vet jeg?
Men du burde ha henne her ved diplomatiske besøk.
- Bø! - Jøss!
Kom igjen! Hva søren? Angela, hva gjør du...
Naomi, kom og hent barnet ditt! Vi prøver å ha et møte!
Hun er bare et lite barn. Hei, kom hit.
Skal vi besøke moren din og bli kvitt gretne Gus?
Hvor er hun?
Vi må få Serena tilbake.
Hvis Wharton ba deg hoppe fra en bro...
Jeg ville funnet den høyeste og håpet på det beste.
Kan vi ikke bare... Må vi dra henne inn i dette igjen?
Vet du hvor hun er?
Nei, jeg bare...
Jeg kan snakke med Øynene. Se om de har noen spor.
Bra. Finn henne. På tide å få Serena tilbake til Gilead.
Nei, jeg blir ikke her.
Jeg skjønner du vil hjelpe, men hvem vet hva det innebærer.
Vi skal være forsiktige. Hva skjer med leiligheten din?
Familien nede ble kastet ut i morges og sendt til et herberge.
De måtte legge igjen tingene sine på gata.
- Jævla myndigheter. - Og jeg vet jeg er nestemann.
Jeg skal hjelpe deg.
De presser alle ut, så det er bare et tidsspørsmål, Moira.
- Jeg besøker kanskje New Betlehem. - Rita, nei.
De kan kanskje lede meg til søsteren min.
Jeg skjønner det, men du kan ikke stole på dem.
Ok.
- Det er henne. - Greit.
Ikke si noe om hva vi gjør. Greit? Hei, June?
- Luke? - Hei.
Hva? Luke, hva gjør du? Det er Luke!
Luke, er du ute?
- Ja. Mark trakk i noen tråder... - Få høre.
Jeg setter deg på høyttaler.
- Hei! - June.
Hei! Hei!
- Hvordan går det med deg og Nichole? - Bra. Nichole har det bra.
Vi er her. Men, vent litt, ok?
- Jeg vil at du skal si hei til noen. - Hallo, Luke?
- Holly? - Holly?
- Herregud! - Moira.
- Seriøst? - Holly.
- Går det bra? - Ja! Ja, og ikke bekymre deg.
Jeg tar godt vare på jentene,-
- og vi får ikke mye tid på telefonen, så vi ses snart.
- Ok, glad i deg! - Ha det!
Ok. Kommer straks.
- Hei, June... - Hei.
Moren din? Det er faen meg... Det er utrolig.
- Det er så bra. - Jeg vet det.
Og du og Nichole kom dere greit på toget?
Ja. Ja, det går bra. Vi er ok.
June? June?
Du vil ikke tro... Du vil ikke tro dette,-
- men Serena var på toget med Noah.
Vent, Serena? Hvordan var det?
Luke, jeg vet ikke. Jeg vet ikke hva som skjedde med dem. Så...
Jeg har ikke mye tid.
Kan du fortelle meg hva som skjer? Vil de avvise saken din, eller...
Nei. Jeg må vente på rettsmøtet.
- Hvor lang tid tar det? - Et par måneder, men...
- Hva? - Ja, jeg vet det.
Mark har de beste advokatene. Og vi har en solid sak.
- Så ikke tenk på meg. - Ok, greit. Ok.
Vel, vi bare...
Vi venter. Vi venter.
Vi får bare én telefon i uka, men jeg ringer deg.
Jeg ringer deg neste uke, ok?
- Ok. Greit. Det bør du. - Det skal jeg.
Jeg savner deg.
Jeg elsker deg.
- Er June og Nichole trygge? - Toget deres kom seg til Alaska.
Den er kryptert.
Kan du ikke svare når jeg ringer, ring tilbake så fort som mulig.
Og...
Vi trenger timeplanen for Gilead-patruljene-
- i de merkede områdene.
I Ingenmannsland? Hvorfor må militæret kjenne patruljesonene våre?
Eller prøver Mayday på noe?
Hva er Mayday?
Du brukte opp paramilitæret.
De du får fra Mayday, de er ikke trente.
De er lærere, farmasøyter, Uber-sjåfører.
De tror på frihet. De vil ha landet sitt tilbake.
De er sjanseløse.
Vokterne fanger dem og gir dem til Øynene-
- eller skyter dem på stedet.
Hvor mange lik skal du la dem kaste på bålet?
Når er det nok?
Når det ikke er noen igjen å kjempe mot.
TO MÅNEDER SENERE
DEN LILLE RØDE HØNA
Dette er en av mammas favoritter. Ja.
Men stakkars.
Hun måtte gjøre alt selv, uten noen til å hjelpe henne.
Ja, kan du tro det? Kan du tro det?
Jeg tror det.
De begynner å bli fine.
Hvor mange tomater plukket du i dag?
Han var ikke til hjelp. Han sov hele dagen.
Ikke tråkk på asaleaene mine.
Det var én gang, pappa. Én gang.
- Godt å ha deg hjemme, lam. - Det er godt å være tilbake.
Hvordan er bokturneen?
Liten. Men folk ser ut til å reagere.
- De er sultne på forandring, tro. - Jeg ser det fra prekestolen.
Dette er mørke tider, folk må tro på noe.
Jeg er glad de ser til deg.
La oss få oss litt limonade.
Jeg vil høre alt om gutten som ikke lar deg være i fred.
- Han heter Fred. - Fred!
Lawrence har bundet fremtiden sin til New Betlehem. Og din.
Jeg tror han vil si Gileads fremtid.
Vet du hvorfor vi kaller oss "Jakobs sønner"?
Fordi for mange av oss måtte klare oss uten ekte fedre.
Moren din gjorde sitt beste,-
- men hun måtte jobbe utenfor hjemmet, ikke sant?
- Hun likte jobben sin. - Det gjorde hun nok.
Ingen mor ville valgt å lage mat på en kafé-
- istedenfor for sin egen familie hjemme.
Jeg vet at faren din var en vanskelig mann.
Det er én måte å si det på.
Waterford, nå Lawrence.
Du har latt disse mennene komme inn i livet ditt og veilede deg.
Jeg har aldri vært forvirret over rollene de har spilt i livet mitt.
Du blir snart far.
Og du setter standarden for sønnen din.
Og husk, ved hvert valg du tar,-
- spør deg selv hva slags eksempel du setter for ham.
Hvordan vil han føle seg?
Vil dette hjelpe ham eller såre ham?
Ta gode valg, sønn.
Det er alt du må gjøre.
Du har så mye potensial.
Personen du prøver å nå er ikke tilgjengelig.
Legg igjen en beskjed etter pipetonen.
Hei, kjære, det er meg.
Jeg har prøvd et par ganger. Jeg begynner å bli bekymret.
Så, går det bra?
Bare lurte på om rettsmøtet har vært.
Trodde kanskje det hadde vært, men...
Kom igjen.
Ok, kan du bare... Prøv å svare neste gang,-
- for det er vanskelig å ringe, og jeg skal fortsette å prøve, men...
Ok.
Gud, jeg håper bare du har det bra.
Vi savner deg. Jeg elsker deg.
Se på deg. Det var heldig at Gud brakte deg hit til oss, Rachel.
- Jeg heter ikke Rachel. - Mrs. Waterford.
Jeg visste det da jeg møtte deg. Jeg leste boka di.
Og jeg ønsket deg velkommen likevel.
Jeg vet hva folk synes om det jeg har gjort.
Hva synes du om det du har gjort?
Jeg ville tjene Guds ære.
Var det alt?
Det gikk ikke som planlagt. Det gikk galt.
Helt av seg selv.
Jeg tok feil.
Så fiks det. Du vet Han ser på.
Skulle ønske jeg hadde mer tid til rosene dine,-
- men jeg har vært så opptatt.
Noe stort er i ferd med å skje, pappa.
Vi skal forandre landet.
Vi lever endelig opp til Guds ord,-
- og hele verden skal bli en ny Edens hage.
Akkurat som du alltid har ønsket.
Du skriver ikke. Du ringer ikke.
- Velsignet dag, Joseph. - Velsignet dag, Serena.
- Naomi. - Mrs. Lawrence.
Dette er ikke Gilead, kommandør. Dette er eiendomskrenkelse.
Vi kommer i fred.
Jeg trenger bare litt av tiden din.
Så, Mrs. Lawrence...
Ja, Putnam fikk en uheldig slutt.
Jeg kan ikke si at jeg er overrasket.
Dette er søtt. Er det bare kvinner?
Det er et samfunn som støtter hverandre og tjener Gud.
- Menn roter til ting. - Du kjeder vettet av deg.
Jeg trenger deg i New Betlehem. Jeg trenger Serena Joy Waterford.
Du sa det ikke var plass til en kvinne som meg i Gilead.
Det vil glede deg å høre at jeg tok feil.
New Betlehem er ikke den Gilead du husker. Den er snillere, mildere.
Det er hva Gilead kunne ha vært, hva det kan bli, med din hjelp.
Og du ville vært fremgangens ansikt utad, reform.
Flere fotomuligheter?
Kom igjen, Serena. Du vet at jeg vet at du er mye mer enn et pent ansikt.
Nei, du vil ha ekte innflytelse. Jeg lover. Uavhengighet.
Som en kvinne med et barn,-
- vet du at jeg blir tvunget til å gifte meg igjen.
Kvinner kan bo alene i New Betlehem. Lese, skrive, gjøre forretninger.
Det er sprøtt hva kvinner er i stand til.
- Jeg vet ikke. Jeg føler Gud her. - Kan du ikke føle ham der?
Jeg trodde Gud var overalt. Ta ham med.
Vis andre veien.
Er ikke det ditt egentlige formål, Serena? Kallet ditt?
Øynene vet hvor du er.
Det er bare et tidsspørsmål før Wheeler også gjør det.
Vent litt. Du var her i går og i forgårs.
Jeg nådde ikke frem. Det er viktig.
Ja, det er de alle. Stå i kø.
Kom igjen. Det er siste gang. Jeg lover.
Kom igjen.
Mark? Det er June. Jeg ringer fordi...
- Mayday? - Ja.
De meldte seg frivillig.
- For å gjøre hva? - Jeg vet ikke.
Nå sitter Luke og Moira fast i Ingenmannsland,-
- og de får dem ikke ut.
Herregud. Hva gjør du?
Den amerikanske ambassaden flyr meg ut. Jeg skal få dem tilbake.
Hva snakker du om? Du er ingen spion! Du er ingen soldat!
Du vet ikke hva jeg har gjort, mamma.
Så si det.
Ok. Det er en kommandør, og han jobber med amerikanerne nå.
Han kan hjelpe, men han svarer ikke når de ringer.
- Og så? - Han svarer når jeg ringer.
Er han Nicholes far?
Så du var tjenerinnen hans.
Nei, han var sjåføren til kommandøren min.
Sjåfører er Øyne. Var han et Øye, og nå er han kommandør?
Ok. Du gjorde det du måtte.
Men du kan ikke stole på denne mannen.
Det kan være en felle for å ta deg og Nichole.
Nei. Nei, Nick elsker Nichole. Han elsker virkelig Nicole.
Han er ikke sånn.
- De er alle sånn! De er monstre! - Nei, ikke han!
Du lyver for deg selv!
Selv da jeg lappet dem sammen, visste jeg hva de var.
Skal jeg la dem være der?
Etterlate dem for å bli tatt? Torturert? Henrettet?
- Det må finnes en annen måte! - Det finnes ingen annen måte!
Den eneste måten er å dukke opp og slåss, som du lærte meg!
Og jeg tok feil! Jeg tapte!
Jeg ga opp så mye tid med deg! Og Gud, som jeg angrer.
Alt du kan gjøre er å overleve og beskytte dem du er glad i!
Det er det jeg gjør!
Denne kommandøren, denne Nick, er han en av dem?
Du aner ikke hva du snakker om! Ikke... Nei.
Jeg vet dattera mi pulte en nazist-
- og krysser landet for å se ham igjen!
- Faen ta deg! - Vil du dra? Greit, vær så god!
- Men la barnet være igjen hos meg. - Så du kan forlate henne også?
Mamma.
Dette ser nydelig ut. Takk. Takk for at du delte.
Alle er velkomne ved bordet mitt.
Vil du be bordbønn?
Jeg er mer typen til å be i stillhet.
- Det er dypt personlig for meg. - Ok.
Mrs. Lawrence?
- Ja. - Takk.
Vel...
Takk, Gud...
...for dette velsignede måltidet.
Og for din kjærlighet.
Og for disse nye vennene på dette stedet.
Og tingene.
Og vi vet at alt fungerer sammen for det gode, for de som elsker Gud,-
- for de som kalles, i henhold til hans formål.
Og for dem han har tilkalt, har han også rettferdiggjort.
For dem han har rettferdiggjort, har han også æret,-
- for han gir oss håp og en fremtid.
Han samler oss fra stedene han har forvist,-
- og han vil få oss tilbake fra eksil.
- Amen! - Amen!
Amen!
Jeg vil takke alle her-
- for å ønske Noah og meg velkommen...
...da vi ikke hadde noe sted å dra.
Dere åpnet hjemmene og hjertene deres,-
- og det er jeg evig takknemlig for.
Men nå er det på tide å dra.
Gud har en plan for meg,-
- akkurat som med Elia, Moses og Noa.
Og jeg kan ikke gjemme meg fra planen hans lenger.
Verden er ødelagt, og jeg blir kalt til å helbrede den.
Hver gang jeg prøvde å finne deg,-
- og jeg fikk unnvikende svar eller et opptak,-
- eller ikke noe svar, følte jeg meg litt lettet.
For om ingen kunne si hvor du var,-
- betydde det at du kunne være i live et sted.
Men om jeg kom frem, og noen sa at du var borte...
Håpet om at du var i live holdt meg gående.
Og jeg fikk deg nettopp tilbake.
Jeg kan ikke miste deg igjen.
Jeg mente ikke det jeg sa.
Jeg vet at du ikke forlot meg.
Jeg vet det.
Jeg vet at du må dra.
Og jeg vet at jeg ikke var den moren jeg burde ha vært.
Men vær så snill, June, la henne være her hos meg.
Jeg lover at jeg skal ta vare på henne med hele meg.
Jeg var ikke der for deg...
...eller Hannah.
La meg være der for henne.
Ok. Det blir ikke lenge, ok?
For jeg skal dra dit og hente dem,-
- og så kommer jeg tilbake, ok?
Nichole og jeg venter på deg her.
Ok.
Nichole.
Mamma...
...da hun ble født...
...oppkalte jeg henne etter deg.
Hun heter Holly.
Det er hennes egentlige navn.
Mamma må dra bort en stund, ok?
Men jeg er snart tilbake, og jeg skal hente pappa og tante Moira,-
- og vi skal være her sammen med bestemor, ikke sant?
Liker du det? Se på det. Vil du ta med denne hit?
Hva er det? Vil du sette den der?
Sånn, ja.
Perfekt!
Hei. Jeg heter June.
La oss få dem hjem.
Tekst: Synnøve W. Fossestøl Iyuno