Tidigare...
Jag dödade Fred.
Vi måste göra Freds begravning till en internationell händelse.
- Vad var det för färg? - Vad betyder lila?
- Vet inte. - Hon är inte liten längre.
Vad betyder den lila färgen Hannah hade på sig?
- Hon tränas till Hustru. - Jag vill stanna här.
Kvinnor är inte trygga här. Särskilt inte ogifta kvinnor.
Du är en ovanlig kvinna, Serena.
Vi har inte den rätta infrastrukturen för ovanliga kvinnor.
Du blir ett slags global ambassadör. Representant för vår heliga republik.
Det enda sättet att stoppa henne och dem är att döda dem allihop!
Hon tar hit det. Jag svär fan på att hon tar hit det.
Ett gäng förrädare, kriminella-
- och terrorister som du vill välkomna tillbaka?
Om vi fortsätter att stänga alla ute kommer det här landet att dö, Putnam.
Välkommen till vårt hem. Jag heter Alanis. Mrs Ryan Wheeler.
ÅK HEM
Kanada är trötta på våra flyktingar. Därför står vi här i Nya Betlehem.
Hit kan Gileads flyktingar återvända.
Jag kan föreställa mig dig och Rose här. Hur ni gungar barnet.
Jaså?
Allt vi vill veta om Hannah finns där. Jag går dit.
June Osborne har gripits av mina mannar i ingenmansland.
- June! - Nej!
Jag ber för våra barn. Må det gå bättre för dem.
Har du värkar? Du måste till sjukhus.
Nej, där hittar de mig.
Han är perfekt. Han är perfekt.
- Vi har hittat Hannah. - Hannah är en symbol nu. Du också.
- Du är välkommen i Nya Betlehem. - June Osborne orsakar bekymmer.
Det är på tiden att vi löser det.
- Hon är ingen måltavla. - Så här går det i slagsmål.
Alla blir blodiga.
Stanna! Stanna! Vad fan gör du?
Gilead vill se henne lida.
De ger sig aldrig. Du måste skydda henne.
- Jag ser fram emot vårt samarbete. - Du!
- Blaine! - Du kunde fan ha dödat henne!
- Du släpper henne visst aldrig. - Jag försökte. Men jag kan inte.
Vem tror du att du är?
- Mrs Frederick Waterford. - I mina ögon är du bara en hora.
- Snälla, stanna! - Mannen som körde bilen har dött.
De kan få en arresteringsorder på Luke.
Vi måste fly. Det här landet förändras.
Amerikanska flyktingar är på väg hit. Vi sätter dem på tåg västerut.
- Jag kan ordna platser på ett. - Gå du.
Om de känner igen mig stoppar de er. Gå bara.
Vi kommer att hitta varann. Det gör vi alltid.
Du tänkte aldrig åka med, eller hur?
Mr Bankole? Ni är gripen.
Ingen fara, gumman. Ingen fara. Vi ska hitta en plats.
- Hej, June. - Hej, Serena.
Titta, är det din sko? Där är skorna.
Vad du kan.
Nu kommer mamma. Nu kommer mamma.
Mammor kommer alltid tillbaka. Ja.
- Här kommer hon. Så där. - Kom, älskling.
Okej.
Ska vi sätta oss härborta, gumman? Vill du sitta där?
- Tack. - Sådär.
Är du hungrig?
- Förlåt, det var lång kö till toan. - Det var så lite.
Det känns som att jag burit på honom i flera dagar.
Det fanns ingen som kunde hålla honom.
Men nu är vi trygga och kan vila.
Ja, jag ska sova en stund.
Jag är helt jävla slut och har jävligt ont i armen.
Ja, såklart. Förlåt.
Din arm är bruten, det är klart att du har ont.
Hur gick det till?
En bilolycka. Jag blev överkörd framför mitt hus.
- Va? När då? - Igår.
- Blev du överkörd av en bil igår? - Ja, igår förmiddag.
Det var en pickup. Titta alltid åt båda hållen.
Du är... verkligen väldigt stark.
Tack.
Det var Gilead.
De försökte döda mig.
De är visst missnöjda med oss båda.
Det är inte samma sak, men...
- Min fiendes fiende är min vän. - Från fall till fall.
Men nu kan du lägga allt det där bakom dig.
Hoppas att Gud hör dig.
Han har vakat över oss såhär långt, så länge vi... varit på rymmen.
- Du får det att låta romantiskt. - Det var inte meningen.
Det finns inget romantiskt med att vara livrädd hela tiden.
Ikväll är Toronto och paret Wheeler över hundra mil bort.
Och Gilead också.
Imorgon kan vi börja glömma.
Gumman? Nichole?
Fan, fan, fan. Fan, fan. Ursäkta mig. Nichole?
Nichole? Älskling?
- Ursäkta. - Visst.
Fan, fan. Nichole? Älskling? Hej!
Ursäkta. - Hej, gumman.
- Hej! Vaknade du? - Ja, men du sov fortfarande.
Kom hit. Kom till mig. Sådär ja.
Sådär. Okej, gumman. - Gör aldrig om det.
Jag var rädd att du skulle bli sur om du inte fick sova ut.
- Så dumt av mig. - Ge fan i mitt barn!
- Fattar du? - Okej. Ja, jag fattar.
Tror du att jag skulle stjäla henne medan du sover, som nån Disneyskurk?
För guds skull, det är ju helidiotiskt.
- Mår du bra? Du ser varm ut. - Jag mår fint.
Det är bara varmt härinne.
- Rör mig inte! - Okej.
Jag gav henne en riskaka från din skötväska.
Hoppas att det gick bra. Det var inget förgiftat äpple.
- Hon är fortfarande hungrig. - Finns det nån mat?
Nej, men de delade ut såna här. Pris ske Gud.
Säg inte så här. Nån kan höra dig.
Sådär. - Var kom alla människor ifrån?
I Winnipeg tillkom en massa vagnar och människor.
- Jag har ingen mottagning. - Mår du bra?
Nej.
Kom nu, gumman. Vi ska hitta lite mer mat.
- Okej. - Vart ska du, June?
Du vet väl att vi är på ett tåg?
Det måste finnas en NGO nånstans.
De har mat och kanske en satellittelefon.
Jag måste prata med min man.
- Okej. - Nej, du stannar här.
- Det är smartare att hålla ihop. - Vi är inte här tillsammans. Okej?
Ursäkta, vet ni om det finns en NGO-vagn eller så?
Jag vet inte. Det finns mat ditåt, sa de.
- Vagn sex. - Tack.
Men du kommer nog inte fram.
Såja, gumman, vi ska bara ordna lite mat. Det går bra.
Okej.
- Mår du bra? - Rör mig inte.
- Du är sjuk. - Låt mig vara!
Okej. Stanna här du.
Mår hon bra?
- Jag ska ordna en ny. Jag lovar. - Ursäkta.
- Jag har med mig en läkare. - Va?
Hej. Hur var det här?
För guds skull. Jag... Har du en telefon som funkar?
Vi säger såhär: Låt mig hjälpa dig så får du ringa vem du vill sen.
- Okej. - Vad har hänt?
Den är bruten.
Det ser ut som att du opererats nyligen.
Ja, det stämmer.
Din vän kanske kan ta om din dotter.
- Ja. - Nej.
Några stygn har nog gått upp. Jag måste ta en titt under gipset.
- Jag ska skynda mig. - Jag gör det så gärna.
Okej då. - Okej, gumman. Mamma är här.
Ja, okej.
- Hej. - Du kanske kan hitta en blöja?
Lugn bara. Jag ska ingenstans.
Du har fått en ordentlig infektion.
Just därför måste mammor och barn tas om hand.
Vi är de viktigaste på det här tåget.
- Du borde också bli undersökt. - Okej. Tack.
- Okej. - Hej.
Överanförare Wharton väntar på er.
Välsignad dag.
God morgon, sir. Vilken trevlig överraskning.
Jag tyckte att vi borde fira din frihet.
Hon har all rätt att vara arg på mig.
Rosie har alltid varit känslig.
Men ni har ett helt liv på er att komma tillrätta med det.
Det som händer mellan man och hustru angår bara dem och Gud.
Jag måste prata med Anförare Lawrence.
Ja.
- Jag tappade fattningen. - Jag ska försöka släta över det.
Jag klandrar dig inte.
Vi har väl alla blivit frestade.
Men är det inte dags att glömma såna barnsligheter?
Hur roligt och underhållande det än kan vara. Prioritera?
Prioritera det som är bäst för dig och din familj.
Jo, sir.
Förlåt, jag låter som en lyckokaka.
Det jag ville säga, Nick... är att en ljus framtid väntar dig.
Den är din, om du väljer den.
- Tack, sir. - Jag visste att du skulle förstå.
Jag åker till golfklubben och ser om Lawrence är där.
Jag ska prata med honom om dig. Men vi ses ikväll.
Ska ni inte tillbaka till D.C.?
Nej, de klarar sig nog utan mig. Ett tag.
Jag vill vara nära Rose. Jag ska ju snart få barnbarn.
Prioriteringar, minns du?
Fan också.
Kan du flytta på de där väskorna?
- Ursäkta. - Vi behöver lite plats.
Tack, hoppas du förstår. Vi behöver en egen plats.
- Jag tar min väska. - Här, kom. Mycket bättre.
Nu har vi en plats för kvinnor och barn.
- Ringde du Luke? - Nej, min vän Moira.
- Nåt nytt? Vad har hänt med din man? - Han är gripen, okej?
Kom, älskling.
Hej, gumman. Hur mår du? Vill du ha lite juice?
Sådär ja.
Luke sitter häktad. Han greps för att han försvarade mig.
Mannen som körde över mig dog.
Gud kommer att skipa rättvisa. Luke hittar dig i Vancouver.
Där har Gilead ingen makt. Din familj kan återförenas.
Serena.
Hannah.
Hannah är kvar där. Minns du det?
Hon blev kidnappad och är fortfarande fången.
Du har rätt.
Ursäkta. Jag uttryckte mig fel. Förlåt mig.
Okej.
Moira sa att vi inte ska till Vancouver.
De kan inte ta emot fler, så de kommer inte släppa in tåget.
Okej.
- Vart är vi på väg, då? - Det visste hon inte än.
Så jag vet inte.
Men min man kommer inte att vara där.
Genom Hans hand kommer du att lyckas samla din familj igen.
Det är din gåva. Om det är möjligt hittar du ett sätt.
- Jag klarar inte att vara ensam igen. - Vi hittar ett sätt. Jag hjälper dig.
Jag vill inte ha din hjälp.
Jag vet, jag har förstått det.
Och du behöver inte ta emot den, men Gud vill att jag hjälper dig.
Jag behöver göra det, efter allt som hänt.
Okej.
Det var inte bra. Prata med översten och skicka det direkt.
- Se till att ordna det. - Ska bli.
Jag tänker inte vänta.
Jag har bilder från varenda dörrklockskamera på vår gata.
Luke skyddade bara June. Det var självförsvar.
Okej. Jag ska ringa runt och göra allt jag kan.
Jaså?
Det säger jag till flyktingar varje dag, fast jag inte kan göra nåt.
Det är dåliga tider för amerikaner i Kanada.
- Jaså? Det var nåt nytt. - Nej.
De... De förbereder sig på att stänga ner det här stället.
Hela departementet kan vara borta om ett år.
Hur kan de göra så?
Kabinettet vill börja normalisera relationen med Gilead.
Då måste man dra tillbaka erkännandet av USA.
- Vi kan inte bara låta dem vinna. - Vårt försvar är utarmat.
Så det är över?
Ska vi inte kämpa emot längre?
Mayday kämpar emot.
Jag trodde inte att du samarbetade med dem.
Vi har inte så många vänner kvar.
Man får ta de allierade som finns.
Jag vill hjälpa till.
Jag behöver det.
Ni måste väl behöva folk som korsar gränsen, tar sig in.
All skit från svarta marknaden jag såg på Jezebel's-
- måste väl komma in på nåt sätt.
Var du på Jezebel's?
Ingen kommer därifrån. Hur tog du dig ut?
Jag dödade en Anförare.
Jaha...
Det var inte illa.
De skickade mig till en Martaskola. Det funkade inte.
Jag flyttades runt ett tag innan jag blev skickad till en jordbrukskoloni.
Så jag fick åtminstone mat. Jag fritogs för en månad sen.
Gud visade dig nåd.
Det var inte Gud, utan en smart läkare som brydde sig.
Det var säkert också Guds nåd.
Jag var på ett Jezebel's i sjutton månader.
Gud är bara en ursäkt för män att använda sina kukar och vapen.
Jag har inte sett min Chandra sen hon var två år. Hon är kvar där.
Det känns som om en del av mig är borta.
De är inte borta. Det skulle vara lättare.
Nej.
Nej, det är inte sant.
Jag beklagar.
Det verkar som att vi alla vid nåt tillfälle-
- har varit med om nån sorts våld.
- Ja, det har du rätt i. - Ja.
Min dotter Hannah blev tillfångatagen i skogen.
Väktarna prejade oss och sprang ikapp oss.
Hannah var så rädd.
Och jag var skräckslagen.
Så hemskt.
Vi var bara en knapp kilometer från gränsen.
Men jag var inte tillräckligt snabb.
Säg inte så. De var ju militärer.
Men jag är hennes mamma.
När de kom ikapp höll jag i henne och de började dra i henne.
De drog i henne och jag...
Jag släppte.
Jag släppte henne.
Må Gud läka dig.
- Jag är så ledsen för din skull. - Ja.
Om det ändå gjorde nån skillnad.
- Hur mår du? - Mycket bättre, tack.
Får jag ta en titt?
Okej, gumman. Kom här.
Hur väl känner du ditt resesällskap?
- Vi har känt varann ett tag. - Inte så länge, hoppas jag.
Nej, inte så länge.
- Hon är inte den du tror. - Hon är en flykting.
Om du visste vem hon var skulle hon inte få komma nära din dotter.
Jag tror att hon är en krigsbrottsling med falska papper.
De kollar när de griper henne. Jag sa till säkerhetspersonalen.
En polis kommer och hämtar henne.
- När då? - Jag tror att de är på väg.
Det är vad hon förtjänar. Det är bättre än hon förtjänar.
Lova mig bara en sak.
Lova mig att vi tar hand om hennes barn. Okej?
- Och hur var det här? - Bara bra, tror jag.
Får jag ta en titt på honom?
Kom här. Sådär ja.
De är så härliga.
Han verkar vara en frisk och kry pojke.
Pris ske Gud, eller hur?
- Var är pappan? - Han dog i kriget.
Välsignat vare hans minne.
I Gilead arbetade jag främst med fertilitetsforskning.
Och vi var förstås bara män i labbet. Det kändes märkligt.
Man lade det alltid på minnet om man såg en kvinna där.
- Det glömde jag aldrig. - Det förstår jag.
Han behöver nog en ny blöja.
Jag är nästan klar. Anförarna besökte ofta labbet.
Det hände, men inte så ofta...
...att de tog med sina Hustrur, om de var intresserade.
Ibland ställde de mycket intelligenta frågor.
- Var snäll och ge mig min son. - Han saknar sin mamma.
Han är verkligen en fin pojke, mrs Waterford.
- Serena Joy. - Det kan inte vara sant.
Herregud, det är hon. Serena Joy. - Hur kom du på det här tåget?
Hon har säkert falska papper.
- Hon satt fängslad i Toronto. - Ja, jag var i Toronto.
Jag lämnade Gilead för min sons skull.
Än sen? Du byggde upp det, så det tillhör dig.
Du är råttan som inte får lämna skeppet.
- Du ska sjunka! - Vänta, nej. Lugna dig.
Säg inte åt mig att lugna mig.
- Jävla subba! - Lugna er, allihop.
- Hon borde inte få vara här. - Hon stal våra barn.
Hon är en brottsling!
- Vem tror hon att hon är? - Polisen är på väg.
De ska gripa henne.
- Jag har ringt gränspolisen. - Va?
De är säkert här snart.
Nej! Nej, snälla, anmäl mig inte. Överlämna mig inte till polisen.
Du kommer lindrigt undan.
June, om jag blir gripen i Kanada hamnar Noah hos paret Wheeler igen.
Då får jag aldrig se honom igen. Snälla, hjälp mig.
Hur kan du vara så jävla blind?
- Skulle hon hjälpa dig? - Hon är inte blind. Inte än.
- Hallå, sluta. - Vi skär ut tungan på henne.
- Bra idé. - Ja.
- Visa oss den, mrs Waterford. - Det räcker.
De tog ett av hennes fingrar. När hon sa ifrån.
- Hon har fått betala. - Hur kan du försvara henne?
Hon kastade folk från tak. Könsförrädare? Har hon betalat nog?
Före Gilead var Amerika en fasansfull plats.
- Håll tyst. - Kvinnor våldtogs...
...och mördades varje dag. Det var ert land. Ni var otjänliga.
Jag bär inte ansvaret för era tragedier.
Era barn blev inte stulna.
- De blev räddade! - Håll tyst!
Gud hatade Amerika eftersom Amerika vände Gud ryggen.
Gud tog ert land ifrån er! Gud välsigne Amerika.
- Serena! - Brinn i helvetet!
Polisen skyddar dig, fast du inte förtjänar det.
- Är det där hon? - Ja. Serena Joy Waterford.
Ni har visst fått order om att gripa henne.
- Har du några papper? - De är falska.
Hon är en brottsling!
En kvinnoförrädare.
- Ja, okej. Det ser ut att stämma. - Nej.
- Förlåt att jag störde. - Nej.
Nej, lyssna på mig. Hon är Serena Waterford. Lita på mig.
Håll tyst. - Det är hon.
Det vet jag, för hon var min husmor i Gilead.
- Vad i helvete? Hon våldtog dig. - Du måste gripa henne.
Snälla. Du måste ta med henne och barnet härifrån.
Det är hon. Du måste gripa henne. - Lita på mig, Serena.
- Vilket gulligt barn. - Tack.
Jag hade också en son. Och en fru.
Hon dog i Kolonierna.
Han skulle snart fyllt elva.
Du ser inte alls ut som Serena Joy.
- Ursäkta att jag störde. - Nej, hallå!
- Hallå? - Alla som vill gå kan göra det nu.
Okej, kom. Den här vägen. Ingen fara. Då går vi.
Gå undan från mig.
- Du är vidrig! - June?
De tar sig aldrig ut.
Kom inte nära mitt barn. Håll er borta!
Det är lugnt, backa nu. Det är lugnt.
- Det här får er inte att må bättre. - Gå härifrån.
- Flytta på dig. - Nej.
Hörni, gör inte såhär. Gör det inte.
- Hon förtjänar inte ett barn. - Gå och dö.
- Snälla, gör det inte. Snälla! - Serena. Ge mig barnet.
Snälla! Jag har ett barn.
- Ditt jävla monster! - Ge Noah till mig.
- June! - Ge mig barnet, Serena.
Jag ska bara ta barnet.
June!
Kom.
Serena, du måste hoppa.
Serena?
- Vart ska jag ta vägen? - Serena, du måste hoppa.
- Jag kan inte lämna tåget. - Jo, det kan du. Fan också.
Jag kan inte. Jag har ingenstans att ta vägen.
De kommer att göra Noah illa. Du måste hoppa av tåget.
- June, jag kan inte. - Hoppa.
Fan också, hon är borta. Jävla förrädare!
Vakna! Vi är i Alaska, slutstation.
- Jag har ett helt tåg att städa. - Förlåt.
- Ursäkta? - Kom du nu?
- Ja. - Gå till sjukstugan först.
Okej.
Rohen!
- Yokochi! - Det är vi, tre personer.
Solberg!
Benson!
Ingen fara, gumman.
- Allt är bra. - Nästa!
Snart framme, gumman. Vi är snart framme.
Då ska du få lite mat och en ny blöja.
June!
June Osborne!
Älskling?
Mamma.
Text: Sanna Gillberg Iyuno