Мамо, Казуко прокинулася.
Казуко! Ти мене чуєш?
Мамо.
От дурненька.
Що це за дочка, що помирає раніше за свою матір?
Чому ти так хвилюєш матір?
Розкажи нам, що сталося.
Пане Наказоно.
Я хочу свого власного бізнесу.
Ненавиджу, коли мене використовують.
Хочу мати власний бізнес.
Звідки це раптом у тебе такі думки?
У тебе він точно колись з'явиться.
Цього недостатньо. Я бажаю його прямо зараз.
Якщо я не померла, це моє покликання.
Казуко...
І я кидаю школу.
Зупиняти мене марно.
Я більше ніколи не стану нічиєю жертвою.
ПРОСТО ДО ПЕКЛА
СЕРІЯ 2
ЛІТЕРАТУРНА ПРЕМІЯ «ВАКОША» ДЛЯ ДЕБЮТАНТІВ
Ви чули про геліоцентрику й геоцентричні теорії, так?
Те саме відбувається й у випадку з працевлаштуванням.
Ви допомагаєте іншим
чи стараєтеся допомогти собі?
Коли я зайнялася власним бізнесом, то нарешті стала вільною.
Як авторка я певна, що ви зрозумієте.
Письменництво не робить вільним.
Гаразд.
Фух, ось так.
Мамо, я покупалася.
Я падаю з ніг. Я вже просто не можу з купанням Рейни.
Вона щаслива, аж стрибає, правда?
Отак.
Від завтра ти будеш її купати, зрозуміло?
Добре.
Ідемо сушити тебе.
Гайда.
- Слухай. - Так?
Можна завтра взяти шипучу кульку «Ведмедик»?
- Звісно, але ти знаєш, що всередині? - Ні.
Це таємниця, доки воно не покажеться.
Є.
Гаразд, пора спатки.
Лягаймо.
- Мамо. - Так?
Можна нам собачку?
Я тобі вже казала.
Тварин удома в бабусі не можна.
Але я коли бачилася з татком, він сказав, що можна.
Коли ми повернемося додому до тата?
Вартість жінки, коли їй виповнюється 30...
Ми ще тут трохи побудемо,
а тоді переїдемо в більший будинок.
І заведемо собаку.
Серйозно?
Мама біжить на роботу.
Добраніч!
Слухай.
Навіщо все одно...
Що за людина ота Казуко Хосокі?
Я тільки почала збирати інформацію, ще не знаю.
Мабуть, у неї є прихована сторона.
Хтозна.
Ти кажеш, що ти комікиня,
але в тебе немає досягнень і жіночого шарму.
Ти це знаєш і тому покладаєшся на свою молодість.
Мамо, ти часто дивишся її шоу.
Вона тобі подобається?
Так, подобається.
Що тобі в ній подобається?
Від неї віє свіжістю.
Вона не підбирає слів.
Тепер мало хто такий.
І, крім того...
Що?
У неї є гроші.
Це така радість.
Ти, дуже перспективна авторка,
через десять років нарешті можеш опублікувати другу книгу.
Писати про неї книжку — це звучить класно.
Цього разу твою книжку точно розпродадуть.
Я вже біжу.
Мінорі.
Коли ти переїжджаєш?
Я ще не впевнена.
- Ти не маєш із ким одружитися? - Звісно, що ні.
Якщо лишатимешся надовго, я хочу, щоб ти платила оренду.
Я піклуюся про Рейну, тому, як тобі 30 000 єн на місяць?
Можеш не вірити моїм словам, якщо хочеш.
- Гаразд. - Добре.
...ти попрямуєш
просто до пекла.
Поїхали.
Я чув про це місце, але воно точно неймовірне.
Це як художній музей.
Це правда.
Тоді заходимо?
Гаразд.
Слухаю.
Я Каватані, прибув на заплановану зустріч.
Заходьте.
Ми на вас чекали.
Прошу, заходьте.
Тіаро.
Гадаю, цей малюк теж коштує багатенько.
Сідайте, будь ласка.
Ви мої гості.
Вибачте, що завдав вам стільки клопотів.
Не переймайтеся.
Я навіть зараз не покладаюся на хатніх робітників.
Я все роблю сама.
Як-то кажуть, горбатого могила виправить.
Ось що буває, коли ростеш у бідній родині.
Домашній трав'яний чай. Смачного.
Який гарний аромат!
Дякую.
Дуже смачно.
Правда ж? Я вирощую трави в подвір'ї.
Овва!
Якщо дозволите додати, у вас прекрасний дім.
Уся ділянка коштує 1,5 мільярда єн, тому нічого такого.
Аж 1,5 мільярда...
Мій будинок у Кіото коштує три мільярди.
Що?
Я взяла першокласних теслів, які витратили більше очікуваного.
Більше очікуваного...
Це неймовірно.
- Непристойна демонстрація багатства? - Ні, аж ніяк.
Усе нормально, не стримуйтеся. Це правда.
Я без вагань витрачаю те, що заробляю.
Я не шкодую, що тринькаю на те, чого хочу.
Мене за це критикують,
але бути нуворишем — це цілком нормально.
Узагалі-то, я цим пишаюся.
Не маючи нічого за душею, я піднялася до того, ким я є нині.
ОРЕНДА МАГАЗИНУ
Ми прийшли.
Це людне місце.
Це дорога до вокзалу.
Магазин невеликий, десять квадратів, але в чудовому місці.
Можеш почати будь-який бізнес.
Скільки коштуватиме оренда?
З урахуванням застави й оренди тобі треба 380 000 єн авансом.
Аж стільки?
Я покрию те, чого бракує.
Ви хотіли моє тіло як компенсацію?
Ти такої поганої про мене думки?
Я інвестор. Це лише бізнес.
Бізнес?
Я хочу зробити ставку
на твою відвагу й рішучість.
То що?
Пане Наказоно.
Я беру це місце в оренду.
Я почну звідси й рухатимуся до більших магазинів.
Це правильний настрій.
Наступного дня я кинула школу
й почала готуватися до відкриття.
У мене було лише десять квадратів,
тому я почала сушити мізки над тим, який бізнес відкрити.
Переконала долучитися сестру — вона ненавиділа роботу на заводі.
Ми прокидалися щоранку о четвертій, робили дев'ять літрів рису
й вручну формували кульку за кулькою, поки руки не морщилися.
Прошу. Дякую, що завітали.
Зранку — рисові кульки й місо-суп.
З безкоштовною кавою разом 50 єн.
Щоб зацікавлювати постійних відвідувачів,
ми щодня змінювали складники в рисових кульках й місо.
Прошу. Спасибі.
На обід був сендвіч або тонджіру з рисом.
З безкоштовною кавою разом 50 єн.
Уже біжу. Акіко, треба ще маринованих слив.
Хутчіше.
Ваша слива.
Дякую.
Дуже дякую.
Мені тонджіру.
Звісно, дякую.
Акіко, один тонджіру.
Дякую.
Що ти там робиш, Акіко? Поспіши з тонджіру.
- Гаразд. - Дякую.
Дякую. Ваша решта, 50 єн.
У цьому бізнесі час — це було головне.
Наші клієнти швидко наминали їжу,
тож тонджіру був ледь теплий, з дрібними шматочками.
Дякую.
Акіко, помиєш посуд пізніше.
- Вибач. - Гаразд.
Сендвіч, так?
Гаразд, хвилинку.
Акіко, спершу сандвіч.
- Гаразд. - Секунду.
Дякую.
Звідки ти?
Сендвіч? Дякую.
- Тонджіру. - Зараз.
Невелика маржа, великі продажі — це був великий успіх.
Ключ до успішного бізнесу — знати, чого бажають клієнти.
Кожен день був грою з високими ставками й реальними людьми.
Якщо просто сидіти за столом, дивлячись на різні речі,
то в людях розбиратися не будеш.
Як довго ви керували тим магазином?
Може, пів року?
Лише пів року — з усіма цими прибутками?
З'явилася людина, яка захотіла купити бізнес
за втричі більшу ціну, ніж яку заплатила я.
Чому ти спершу не обговорила це зі мною?
Закладом керувала я.
Тому я мала вибирати, чи закривати, чи продавати.
Ти лише допомагала, Акіко.
Я не повинна все з тобою обговорювати.
Лише допомагала?
Хай там як,
хочеш допомогти з новим бізнесом, який я відкриваю?
А це ще за що?
Не треба було мені кидати свою роботу заради тебе.
Стій!
Не слід було тобі такого казати.
Ти помиляєшся!
Чому? Вона дала мені ляпаса.
Повірити не можу. Заспок...
Агов! Припини!
Казуко!
Починаємо!
Моєю наступною справою став лаунж у Сінбасі.
У «Поні» мали бути розваги для постійних гостей, молодих бізнесменів.
Ми надавали недорогі послуги,
використовуючи свіжих, нових аматорок як компаньйонок.
ВІТАЮ З ВІДКРИТТЯМ «ДЖУНА», ЕІЧІ НАКАЗОНО
Будь ласка.
Перепрошую.
Я зараз.
Пийте далі. Даруйте.
Ласкаво прошу. Я вам запалю.
Дякую.
Як наслідок, мій бізнес процвітав.
Він був свіжим,
на відміну від інших місць у Ґінзі, що привернуло чоловіків.
За рік я повернула все інвестору
й заощадила понад три мільйони єн за п'ять років.
Початкова зарплата працівника була тоді менш як 20 000 єн.
Скільки це з поправкою на інфляцію?
Не знаю. Просто помножте на 20.
- Шістдесят мільйонів? - А мені було за двадцять.
Мабуть, ви щодня добряче веселилися.
Насправді це було не зовсім так.
Ви навіть цього не знаєте, мадам?
Компаньйонки в Ґінзі тягнуть такі економічні розмови.
Даруйте за моє невігластво.
Ось що буває, коли кидаєш школу.
Це дратувало.
До того часу я тягнула все на характері й впертості,
але я зрозуміла, що цього недостатньо.
Я хотіла довести, що вони помиляються, і вступила в університет.
Стривайте, університет? Після того як кинули школу?
Звісно, мене не зареєстрували.
Геть Кіші! Ні Договору безпеки!
В університеті було гамірно, молодь палала ідеалами,
а мені було геть байдуже.
Я відчайдушно хотіла вижити посеред труднощів цього світу.
Університет удень, робота вночі. Я жонглювала ними водночас.
І я вчилася набагато більше, ніж більшість студентів.
Звісно, не заплативши жодної єни.
Політика. Економіка. Філософія.
Я читала все, що потрапляло під руку.
Спочатку це була маячня,
але потроху, через рік чи два, це стало набувати сенсу.
Мені почало подобатися.
Моє прагнення до знань стало сильнішим,
і я бачила, що зростаю з кожним днем.
Проте я з тих людей, яким стає мало.
З клієнтами в Сінбасі мені стало нудно.
Я хотіла змагатися на найвищому рівні.
Ви про Ґінзу?
Я знаю, що ти здібна, але вести бізнес у Ґінзі?
Тобі лише 23 роки. Ти не поспішаєш трохи?
Олімпіада в Токіо — за два роки.
Ці вулиці будуть переповнені ще більшою кількістю людей.
Зараз або ніколи.
Але тутешні стандарти вищі, ніж будь-де в Японії.
Саме тому я й хочу спробувати.
До того ж це найбезжальніша сфера в Японії.
Це не так просто, як ти думаєш.
Ми прийшли.
ПРОДАЄТЬСЯ НЕРУХОМІСТЬ
Така гарна нерухомість рідко попадається.
Що скажеш?
Це правда. Місцина першокласна.
Витрачу багато на інтер'єр і конкуруватиму як елітний клуб.
І скільки тобі потрібно?
Навіть із заощадженнями ще п'ять млн єн.
Казуко.
Ти знаєш, що це за гроші?
За них можна купити
гарний будинок у Сетагаї.
Такі інвестиції — це зовсім інший рівень.
Я налаштована відкрити тут бізнес.
Будь ласка, пане Наказоно.
Я – професіонал.
Якщо не вдасться,
я відтискатиму в тебе все, щоб повернути гроші, навіть якщо це ти.
Ти готова до цього?
Так.
Обіцяю, у мене вдасться.
Обіцянками не можна легковажити.
Ризикни зі мною ще раз.
Будь ласка.
Будь ласка!
- Казуко, припини. Не роби цього тут. - Прошу, пане Наказоно!
Якщо не інвестуватимеш, я помру!
Це кінець мого життя.
Добре, я оплачу! Уставай вже!
- Справді? - Так.
Дякую, пане Наказоно!
Я тебе люблю!
Ти просто кара небесна.
Я викладуся на повну!
Чекай!
Агов, стій!
Доброго дня!
Доброго дня. Така гарна погода.
Це правда.
Я зайду наступного разу.
Яка ти хороша дівчинка, Айє.
Я старша сестра. Мушу.
Ясно.
Нахиліться. Сприятливі перспективи.
Казуко Хосокі.
Фортуна їй усміхається. Її чекає великий успіх.
Справді? Ви впевнені?
Так.
Дякую.
Однак...
Однак... що таке?
Її жадібність зростатиме на ваших очах.
Й одного дня ця жадібність може поглинути її повністю.
Так мило.
Нарешті клуб у Ґінзі, еге ж?
Ти неймовірна, Казуко.
Ти впевнена, що ти не занадто напружуєшся?
Я зовсім не напружуюся.
О ні. Чому ти плачеш?
- Ходи-но до мене. - Тихенько.
Тихенько. Що сталося?
- А ось і я. Що таке сталося? - Тихенько.
Що таке?
Гадаю, їй більше подобається бути з матусею.
Акіко, тепер ти геть схожа на маму.
Це весело?
З усім скрута.
Мій чоловік не заробляє багато грошей.
Але хіба не круто без свекрухи й зовиці?
Це правда.
Навіть уявити не можу, якби я ще працювала в клубі в Ґінзі.
Я рада, що пішла після сварки.
Слухай, Сатіко.
Поміняєш корпоративну роботу на мою?
Нізащо.
Заробиш гроші.
Я одружуюся з хлопцем із будинком, машиною й без свекрухи.
А якщо я стану менеджером?
Ти казав, що отримаєш корпоративну роботу, Хісао.
Я ненавиджу ранки, тож уже сумніваюся.
- Ти серйозно? - То що?
Гадаю, ти станеш у пригоді.
То я на роботі?
Я подумаю.
Добре! Це пропозиція роботи!
Ти йолоп.
Це точно пропозиція.
- Казуко. - Так?
Ти розповіла мамі?
Ні.
Скоро розповім.
Прошу, ваше замовлення.
Я помию.
Мамо.
- Послухай... - Пан Наказоно вже розповів.
Ясно.
Ну ти й даєш.
Завдяки твоїм прибуткам
ми виплатили всі борги.
Але знаєш, Казуко,
п'ять мільйонів єн — це просто кошмар.
Усе нормально. Я викладусь на повну, аби все вийшло.
Я впевнена в собі.
Коли жінка діє жорстко,
то вона не знайде щастя як жінка.
Колись я й одружуся.
І я також хочу дітей.
Бути власницею клубу в Ґінзі — це не все, до чого я прагну.
Я хочу отримати все, чого бажаю.
Сьогодні я попросила провидця прочитати твою долю.
Він сказав, що колись жадібність поглине тебе повністю.
Це просто смішно.
Це точно якийсь шахрай.
Я переживаю за тебе!
Це все, що я можу робити для тебе зараз.
Мегумі попросила про послугу.
Зрозуміло.
Нарешті цей день настав, Казуко.
- Я зараз повернуся. - Гаразд.
Вітаю всіх вас.
Вітаю, пані Казуко.
Нарешті відкривається «Казуса».
Я розраховую на вас.
Ми викладемося на повну.
Підіймімо тост.
Мем!
Ласкаво просимо, пане Мізуно. Дякую, що завітали.
Щиро вітаємо.
Це все завдяки вам. Сподіваюся, скоро побачимося знову.
Спасибі.
Ласкаво просимо.
Я така рада, що ви тут, пане Такахасі.
Добрий вечір. Дозвольте приєднатися.
Ласкаво просимо.
О, пане Наказоно!
Вітаю.
У нас зараз є місця лише в барі.
Я прийшов подивитися на заклад.
Що? Прошу, залиштеся на чарку.
Може, але тільки одну.
Гаразд!
Сюди.
Отакої, цей заклад процвітає.
Заради цього Казуко працювала до знемоги.
Ти теж виглядаєш як удома, Хісао.
Мабуть, через одяг.
Прошу.
- Пиво, будь ласка. - Ласкаво просимо. Хвильку.
Обов'язково запам'ятай пана Наказоно. Це наш інвестор.
Звісно, я вас запам'ятаю.
Дякую.
Пане Наказоно.
Ласкаво прошу.
Розпочала ти просто шикарно.
Що б я робила без твоєї допомоги?
Уяви, що хтось принижується перед тобою в Ґінзі.
Усі дивилися на мене, немовби я якийсь лиходій.
Який у мене був вибір?
- Добре замаскована погроза, так? - Мабуть.
Гарного вечора.
Дякую.
Можна й мені чарочку?
Я не можу тобі відмовити, Казуко.
Дякую.
Мабуть, ти вже знаєш,
але в Ґінзі причаїлися чудовиська.
Будь насторожі.
Я працюватиму в поті чола, щоб ти не мусив відтискати в мене все.
За майбутній успіх «Казуси»...
- Будьмо. - Будьмо.
Клуб і надалі процвітав?
Так, це теж були щасливі часи.
Ми працювали посеред швидкого економічного зростання.
Завдяки моєму навчанню
нас почали відвідувати політичні й фінансові авторитети.
Так і не довелося відтискати з мене все.
Я змогла повернути борг пану Наказоно через рік.
Отакої, то це справді був час надій і сподівань, так?
Зараз людей розчавила реальність, вони навіть не пробують.
Вони забувають мріяти.
- Я зроблю вам каву. - Що?
- Дякую. - Я приберу.
Дякую.
Зараз нудні часи, чи не так?
Ніщо не починається без мрії.
Без бажання нічого не досягнеш.
Ви жінка із сильнішими прагненнями, ніж звичайна людина?
Навіть жадібна.
Це був комплімент.
Маєте рацію. Я жадібна.
КАДРОВІ ЗМІНИ
НОВИЙ МІНІСТР ТРАНСПОРТУ АКІМІЦУ НАБЕШІМА
ВІД ЩИРОГО СЕРЦЯ — КАЗУКО ХОСОКІ
Є.
Мем!
- Я чекав на вас! - Ласкаво прошу.
Пробачте.
Випийте, мем.
Спасибі.
- Що? - Наш новачок, Міта.
Він керує готелем, який ми відкриваємо в Акасаці.
Дуже приємно. Я Казуко, власниця.
Я Міта. Навзаєм.
Чого ти завис?
Ну-ну. Ти закохався?
Хоча таку красуню ще важко пошукати.
Ваші слова солодкі, як мед, пане Нісіоко.
Але знаєш, Міто,
якщо залицятимешся до неї, у тебе жорстка конкуренція.
Більшість клієнтів тут непристойно багаті.
Такі, як ми, що харчуємося на гроші компанії, не маємо шансів.
Наші клієнти для нас як боги.
Я ставлюся до всіх однаково.
Так? Можливо, у мене є шанс.
- Прошу. - Дякую.
- Дозвольте. - Дякую.
Міто, може, запросиш її на опісля?
Що таке «опісля»?
Ти навіть ніколи не чув про опісля?
Це коли після закриття клубу йдеш на побачення.
Зрозуміло.
Гм...
- У вас є плани на вечір? - Що?
Отак одразу?
Вибачте, у мене є зобов'язання.
Її не так легко спокусити. Ти маєш відвідувати її щовечора.
Але ми не можемо дозволити новачку використовувати кошти компанії.
По суті, вона недосяжна квітка на найвищій вершині.
Та чого ви. Будь ласка, приходьте щодня.
Гаразд, пане Міто?
Мем, він через це збанкрутує.
- Мабуть. - Так.
Вибачайте.
Купуйте квіти.
Вам квітів часом не потрібно?
Вам квітів не потрібно?
Ми чекатимемо на вас.
Пан Каміяма, троє людей, за пів години.
Зрозуміло.
- Вітаємо. - Вітаємо.
Пане Міто, ти прийшов?
Я візьму твою сумку.
Ти сьогодні сам?
Так, сьогодні до мого кабінету доставили оце.
Ага, і...
Це тобі.
Дякую.
Сюди, будь ласка.
Ні-ні, нічого. Гм...
- Гм - Вибачте.
Можна запросити тебе на опісля?
У мене вечори розписані на весь місяць. Перепрошую.
Зрозумів.
Гарного вечора!
Ласкаво прошу.
Казуко.
Так?
Пан Міта приходить тричі на тиждень. Це нормально?
Знаю, він багацько витрачає.
Він завжди платить готівкою з усмішкою.
Він молодий бізнесмен, розумієш?
Гадаєш, він розкрадає гроші?
У жодному разі. Він занадто прямолінійний.
Таких хлопців треба остерігатися.
Весь клуб зарезервований для членів парламенту.
Серед них і міністр Набешіма.
Будьте дуже обережні, щоб не помилитися.
Добре, мем.
Ми розраховуємо на вас.
- Це правда? - Так.
Овва!
Боже, яка ж насолода!
Завдяки вам, красуні, як у суху землю пішло.
Міністре, дуже дякую, що завітали.
Я вже давно знаю про ваш клуб,
тому й хотів навідатися.
Чутки виявилися правдою. Усі прекрасні.
Сподіваюся, це не останній візит.
Так, звичайно.
Приходьте ще.
Мем, прийшов пан Міта.
Я зараз повернуся.
Авжеж.
- Пане Міто. - Прошу.
Дякую.
Вибач, у нас сьогодні все зарезервовано.
Справді? Тоді я зайду наступного разу.
Вибач.
Це ти, Марогіко?
Пане Набешімо!
Який збіг.
Ти теж сюди зачастив?
Міністре, ви знаєте пана Міту?
Авжеж. Його батько — один із моїх прихильників.
І великий землевласник у Сідзуоці.
Великий землевласник?
Вони продали три гори задля нових швидкісних поїздів.
Тепер вони непристойно багаті, правда?
Зрозуміло.
Ти був такий потайний стосовно себе, Міто.
Ти приєдналася до мене сьогодні, тому що почула про батька?
Ні, я здалася через твій ентузіазм.
Я переживала за твій гаманець.
Але переживати не було потреби.
Я такий щасливий,
що ти думала про мене, Казуко.
Видається, що своїм колегам ти теж не розповів.
Я ще стажист, тож не хочу, аби вони ставилися до мене інакше.
Які в тебе плани на майбутнє?
Колись я перейму сімейний бізнес.
Моєму батьку й всім до нього подобалося бути землевласниками.
Однак я інший.
Завдяки нашим ресурсам я планую почати бізнес.
Отакої, а який?
Я хочу побудувати готель власними руками.
Готель?
Так.
У США є місто під назвою Лас-Вегас.
Там є декілька величезних готелів поряд із театрами й казино.
У моєї родини близько 33 гектарів землі біля узбережжя.
Я візьму цю землю й...
Ну,
це лише сон усередині іншого сну.
Готель, так?
Фантастично.
Ласкаво просимо.
Пане Міто, ти промок до нитки.
- Дай мені рушник. - Гаразд.
Будь ласка, заходь.
Що сталося?
Мій батько
раптово помер від серцевого нападу.
Що?
Я повертаюся у своє село.
І мені довелось звільнитися.
Зрозуміло.
Я глибоко співчуваю твоїй утраті.
Навряд чи ми знову зустрінемося.
Гм...
Дякую тобі за все.
Ось рушник.
- Дай мені парасольку. - Парасольку?
Міто.
Міто. Будь ласка, візьми цю парасольку.
А якщо...
А якщо я попрошу тебе поїхати зі мною?
Що?
А якщо я
попрошу в тебе руки, і ми втілюватимемо мрії разом?
Пробач.
Що я верзу?
Забудь мої слова.
Я не повірив, коли дізнався, що Казуко одружується,
але цей дім мене переконав.
У цієї дівчини чималі амбіції.
Вона пускає коріння саме там, де їй місце.
Ви переживали, що вона не одружиться,
а тепер переживаєте, що одружується?
Ура!
Тут така велика територія, що можна заблукати.
Який великий дім.
Хісао, тепер клубом у Ґінзі керуєш ти?
Саме так.
Тобі нічого не буде?
Це вже мені вирішувати.
- У мене нема великих сподівань. - Кажи, що хочеш.
Я завжди думала, що Казуко одружиться через гроші,
але ж не настільки.
Так, вона хоче не просто будинок і машину.
Вона перевершила тебе, Акіко. Зуб даю, що ти заздриш.
Недоумок.
Ти взагалі не розумієш, що таке шлюб.
Він іде з додатковим багажем.
Наша перша ніч як молодят.
Це трохи лоскотало нерви, навіть мені.
Я тоді й уявити собі не могла,
як усе обернеться за тиждень.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як