PUS PE JAR
Iartă-mă!
Să știi că și eu sunt agitat.
Nu reușesc să înțeleg
cum e posibil să nu mai fie.
Erau foarte bine, iar apoi…
O să-ți spun ceva ce am învățat înainte să-ți cunosc tatăl.
Eram puțin mai mic decât tine, iar fratele meu mai mare
a avut un accident auto și a trebuit operat.
Doctorul care urma să-l opereze părea total lipsit de sentimente.
Și…
mama mea s-a înfuriat rău de tot.
I-a spus să dea dovadă de puțină compasiune.
El a zis: „Cu tot respectul, doamnă, nu asta vă doriți.
Nu vă doriți ca doctorul să vă vadă fiul ca pe o persoană,
ci ca pe un simplu puzzle.”
Când totul e în joc,
e mai bine să ai pe cineva care încearcă să te rezolve,
nu să te salveze.
Știu că e greu.
Dar deocamdată vom lăsa toate sentimentele deoparte
și ne vom comporta ca niște chirurgi.
Chirurgi?
Chirurgi.
Totul e pregătit.
Plecați treptat, la cinci minute distanță.
Când sunteți pe poziții, așteptați ordinul meu.
- De ce nu m-ai întrebat ce am văzut? - O să te întreb la momentul potrivit.
O să mă asigur că o să retrăiești totul o singură dată.
Fac stânga.
Suntem urmăriți, trebuie să facem un ocol.
Creasy…
Sunt cu noi?
- Trebuie să deviem. - Ce?
Sunt pe clădiri și ne urmărește o mașină.
Ruta e compromisă. Deviază acum!
Care e destinația?
O unitate militară închisă.
- Distanță? - 12 km.
Am înțeles. Vă urmăm.
Au părăsit ruta.
- Suntem bine? - Fii cu ochii în patru.
Nu asta am întrebat.
- Domnule? - Mențineți pozițiile.
Avem doar o echipă în urmărire.
E momentul să decideți.
Ia-o prin parc. La dreapta!
Rămâneți cu mine.
Spre destinația de rezervă.
Retragerea.
S-a terminat.
Scuzele mele.
Am continuat să primim amenințări de la FRP chiar și după atacul de ieri.
Dată fiind situația, pare mai prudent să ținem interviul aici.
Am aranjat apoi un transport militar până în SUA.
Acolo?
Da.
Du-te, Poe. Noi mai stăm puțin de vorbă.
Puteți înregistra.
O să-i pun toate întrebările, dar nu vreau pe nimeni altcineva acolo.
Am impresia că tu crezi că deții autoritatea, dle Creasy.
Indiferent ce primă impresie ți-am făcut,
trebuie să recunoști nu doar că-mi ofer ajutorul, ci c-ai nevoie de el.
Aveau oameni plasați pe toată ruta.
Asta înseamnă că un om de-ai tăi vinde informații.
Dacă nu poți avea încredere în subalterni,
nu-l judeca pripit pe cel din fața ta.
Tu ai avea încredere în omul de la interviu?
Interviurile nu sunt specialitatea mea.
Din păcate, situația a devenit ceva mult prea familiar.
Știu că e greu să retrăiești totul,
așa că hai să nu facem asta deocamdată.
Încearcă atât cât poți să-ți amintești ce ai simțit și ce ai văzut
înainte să se întâmple ceva.
Înainte.
Acolo se află toate informațiile de care avem nevoie.
Înțelegi?
Bine.
Când te-ai trezit, erai la iubitul tău?
Nu e chiar…
Dar da.
Am ieșit pe furiș.
Nu plănuiam să stau mult,
dar când m-am trezit, am…
Mi-am dat seama că tata urma să se trezească…
Nu merge mai departe.
Trebuia să ajungi acasă.
Am luat motocicleta lui Liam.
Eram sigură că voi ajunge la timp.
Străzile erau goale, eu goneam și mă apropiam de ultima curbă.
Semaforul era verde,
dar am simțit că trebuie să opresc.
Am pus frână
și am văzut două dube gonind prin intersecție.
Și apoi o motocicletă.
O motocicletă sport sau de curse.
Spune-mi despre motocicletă.
Cred că era neagră.
Ca tot restul. Motociclistul avea haine negre, cască neagră.
Asta e tot ce-mi amintesc.
- Și dubele? - Erau albe.
- Păreau noi sau vechi? - Noi.
Păreau dube de serviciu sau personale?
- Habar nu am. Poate că de serviciu. - Bine, vom reveni la asta.
Ce s-a întâmplat după?
Am luat curba.
Am parcat pe la jumătatea străzii.
Eram chiar în fața clădirii.
El era acolo.
Cine?
Tata.
Se pregătea să urce în mașină și m-a văzut.
M-a sunat și…
Bine. Să ne oprim aici!
E bine.
E foarte bine. Să luăm o pauză.
Oprește-te aici!
N-ai întrebat-o despre atentat.
Suspecții au plecat înainte de asta.
Dacă n-o fac cum trebuie, emoțiile deformează amintirile.
Dacă emoțiile ei ajung la suprafață, s-a zis cu informațiile utile.
O să scot de la ea tot ce e nevoie.
Vreau să-mi dai fotografii
cu cele mai obișnuite dube vândute în ultimii cinci ani.
Îți cer să ai încredere.
Crezi că-ți dorești mai mult ca noi să-i găsim?
Dacă vei mai avea întrebări la final,
n-ai decât să le pui.
E bine așa?
Am nevoie de câteva cârpe sau de un prosop mic.
Ce facem?
Vreau să-ți imaginezi că ești pe motocicletă.
Acum…
Acum 20 de minute dormeai.
În momentul în care ți-ai dat seama că întârzii,
adrenalina a intrat în acțiune, da?
Da.
Bun, ești foarte aproape.
Ajungi la intersecție și pui frână pentru că simți că vine ceva.
Cum te face să te simți?
Ce anume?
Faptul că vine ceva.
Te oprești ca să nu fii lovită. Cum te simți?
Șocată. Surprinsă. Eu…
Arată-mi duba pe care ai văzut-o. Nu te gândi!
Bine, acum vreau să…
I-am văzut fața.
Doar pentru o secundă, dar am văzut-o.
Bine, Poe. Hai să rămânem aici.
Rămâi cu el.
Rămâi cu el, Poe.
Poe.
TATA
Poe! Bine.
Bine. Te-ai descurcat bine.
Te-ai descurcat bine.
- Ce zici de un portret-robot? - S-ar putea să nu reușească.
Sfârșesc de multe ori prin a crea amintiri false.
CIA are un om bun.
Trebuie să facem rost de camerele de supraveghere din trafic.
Poate facem rost și de o plăcuță.
Anunț lumea.
Dar asta e problema.
Cum găsești o pistă câtă vreme ai o cârtiță?
Urmează să mă văd cu președintele.
Vom alege împreună oamenii și vom păstra cercul cât mai restrâns.
Tocmai alimentăm avionul.
Poe se poate întoarce în SUA într-o oră.
Am observat că ai menționat-o doar pe Poe.
Avem o scurgere de informații, deci avem nevoie de ajutor din exterior.
Dar trebuie să înțelegi că eu sunt șeful.
Ne dorim același lucru.
Cu toate astea, nu ai acceptat că eu sunt șeful.
Tu vei fi șeful.
Îți trimit o mașină după întâlnirea cu președintele.
Rayburn spunea că vei străluci când vei avea pentru ce să lupți.
L-ai crezut?
Am văzut multe situații, dle Creasy, în care acest lucru
a scos tot ce e mai rău din oameni.
Asta continuă să nu-mi dea pace.
De ce nu vii cu mine?
- Nu vrei asta. - Ba da.
- Promit că… - Am treabă aici.
Dar…
Vei ajunge acasă cu bine și te așteaptă o viață lungă.
Dar pentru asta va trebui să găsești o cale să lași totul în urmă.
Iar asta începe acum.
Urcă în avion luând cu tine cele mai frumoase amintiri.
Și lasă totul, inclusiv pe mine, în urmă.
Nu te mai gândi la asta.
Mi-ai fost alături…
când n-am avut pe nimeni.
Nu am de gând să uit asta.
E timpul să pleci.
Mulțumesc.
Bine.
La pământ! Apărați avionul!
Plecați!
Decolează!
Ridică scările!
La pământ!
Jos!
Rahat!
De ce nu virează?
La naiba! Mai aproape. Stai!
Gringa!
Poe!
Să mergem.
Ce naiba?
- Ce fac? - Vor să nimerească motorul!
- Ține-te bine. - De ce?
Doamne, Creasy!
Creasy!
Dumnezeule!
Creasy!
Mașină, Creasy!
E totul în regulă?
Urcă, Poe!
Centura!
600 DE VICTIME
Președintele Carmo nu se lasă intimidat de atentat.
Sondajele arată deja o schimbare mare
în favoarea președintelui, bazată pe cum a gestionat criza.
- Îți fac ceva de mâncare? - Nu.
- Fac ceai. Vrei și tu? - Nu.
Mersi că stai cu ea.
Știu că nu e copil,
dar nu voiam să fie singură acum.
Îmi place să stau cu ea.
Șase sute de oameni s-au dus.
Știu că nu vrei să mai auzi asta, dar trebuie s-o zic.
Ești o tânără frumoasă, iar fiica ta a crescut.
Gabi…
Vărului meu îi merge bine în SUA, zice că sunt multe oportunități.
- Gabi. - Soțul tău a fost ucis.
Lucrurile s-au înrăutățit de atunci.
Și acum atentatele astea?
Crezi că e bine să-ți crești fiica aici?
Îți vorbesc despre un nou început pentru amândouă.
- Da? - Melo, sunt Creasy. John Creasy.
M-ai plimbat câteva ore noaptea trecută.
Da.
Sigur că-mi amintesc.
- Prietenii tăi sunt teferi? - Am nevoie de o mașină.
Mai spuneai și că ești genul de om care găsește lucruri.
Am nevoie de o astfel de persoană.
Nu cred că ar fi inteligent să lucrez cu tine.
Inteligent sau nu, se plătește bine.
Pentru ce aș fi plătită?
Ar fi bine să nu-ți dau multe informații.
În Brazilia, problemele încep cu a fi plătit fără să pui întrebări.
Am aici o fată care și-a pierdut familia în atentat și a văzut făptașii.
Ei vor s-o omoare. Eu încerc s-o scot din țară.
Poți să mă ajuți sau găsesc pe altcineva?
Și dacă cer altceva în schimb?
SUSȚIN ALEGEREA PREȘEDINTELUI CARMO. DAR VOI?
ORDINE ȘI PROGRES TOTUL PENTRU BRAZILIA
E cineva?
E cineva acolo? Ajută-mă!
Scoate-mă de aici. Te rog!
E cineva?
Scoate-mă naibii de aici!
Scoate-mă naibii!
Salut!
- Vă omor pe toți! - N-am fost urmărită.
- Vă omor! - Ai lăsat telefonul?
- Mă auzi? Ești mort! - Da, și am adus astea.
Ce e asta?
E începutul unui drum lung și nasol care nu te privește.
Nu pot să respir!
Vreau doar un loc sigur de unde să putem evalua situația.
- Mă asigur că vei primi banii… - Fără bani.
Ți-am spus ce vreau.
- Mutare cu actele în regulă. - M-auzi?
- Ne-am înțeles? - Da.
Bine.
Mă scuzați.
Mi s-a părut că aud pe cineva.
Bună!
Sunt Melo.
Poe.
Creasy.
Mă bucur să te aud! Poe e cu tine? E teafără?
Da, deocamdată.
După cele întâmplate dimineață, nu mă pot baza pe brazilieni.
Sunt 100% pe cont propriu.
- Nu ești. - Domnule…
Ne ai pe noi și rezolv eu tot.
Martin, pe cine avem gata de drum?
Vă trimit un avion care să vă ia.
Fără implicare braziliană.
Vă aduc pe tine și pe Poe cât mai rapid acasă.
Da, bine.
Am nevoie de niște bani pentru protecție și transport.
S-a făcut.
Dă-mi niște locații posibile de extragere și le evaluez.
Crezi că nu e sigur s-o aduci înapoi?
Spun că nu știu încă nimic sigur, așa că nu pot să promit nimic.
Bine.
Atunci trebuie să-ți pui o întrebare.
E în siguranță cu tine?
Vorbim despre fiica lui Rayburn…
Ce?
Ne mutăm în altă mașină.
Dacă lovești în portbagaj,
va fi ultima ta mișcare.
Știi ce ne trebuie? Muzică.
Ce-ți place? Pop?
Poți s-o oprești?
- Nu-ți place? - Ba da, dar…
Nu vreau ca piesele care-mi plac…
să-mi amintească mereu de asta.
Dacă nu vrei să asociezi situația cu piese care-ți plac, hai să le schimbăm.
Aici sunteți în siguranță.
Favela are propria poliție,
iar vărul meu e un membru important.
Va trebui să plătești.
Ăsta e bugetul.
Crezi că e de ajuns?
Bun-venit în noua ta casă!
Pe aici.
Faceți-vă comozi!
Merg să vorbesc cu vărul meu și revin.
Bine.
Ești sigur de asta?
E un loc sigur.
Nu intră nimeni aici. Ar trebui să încerci să dormi.
Nu, am dormit destul pe drum.
Muzica country are efect sedativ asupra mea.
Doamne, nu și tu!
- Tata încerca mereu să mă facă să joc. - Pe mine cine crezi că m-a învățat?
Vorbea despre șah ca despre o religie.
Nu o religie.
O metaforă.
Tu ai un plan, dar și adversarul are unul.
Când te surprinde, își dai seama cine e mai inteligent.
Cine reacționează și cine atacă.
Înveți să joci șah…
Înveți jocul vieții.
Cred că e prima dată când te văd zâmbind.
Am putea juca.
Dacă dorești.
- Instalează-te. Mă întorc. - Pleci?
Da, merg să rezolv niște lucruri.
Vorbești despre bărbatul din portbagaj?
Da.
Nu poți să rămâi?
Sunt mai util afară decât aici.
O să-l omori?
Nu, doar…
vorbesc cu el.
Ca un chirurg?
Ceva de genul.
M-ar fi ucis?
Fără îndoială!
Atunci, ne vedem când revii.
Creasy!
E un loc unde poți lucra, e la două străzi distanță.
Poe a mâncat ceva?
Doar fast-food american de când a ajuns în Brazilia.
Un caz dificil. Preferatul meu.
Am o fiică.
Când soțul meu a fost ucis,
aveam o vecină care venea doar să stea de vorbă cu ea.
Așa a reușit să proceseze lucrurile.
Cred că Poe e exact ca fiica mea.
Pot să stau cu ea și să o ascult dacă dorești.
Bine, mulțumesc!
Iar tu… ești exact ca mine.
Când lucrurile merg prost, vrem doar liniște.
Atelierul auto e după colț.
Ne vedem mai târziu.
Salut!
Ți-am adus ceva de mâncare.
Nu mi-e foame.
Nu-ți face griji.
Am întrebat-o pe fiica mea ce ar mânca o americancă.
Și astea…
sunt coxinha.
Ceva ce voi numiți nugget?
Nugget de pui, nu?
Da.
E în regulă dacă nu dorești.
Nu prea apuc să-i spun fiicei mele că a greșit, așa că asta m-ar ajuta.
Poate că are dreptate.
Câți ani ai?
Șaisprezece.
Și nu ți-ai prea dorit să te muți în Brazilia.
Cum îți dai seama?
Ei bine…
când conduci o mașină, nu doar că întâlnești mulți oameni.
Înveți să-i vezi cu adevărat.
Ce altceva mai vezi?
Pe cineva care are nevoie de un prieten.
Vorbești spaniolă?
- Da. - Îți plac filmele?
Cum îți dai seama că cineva a văzut prea multe filme?
Dacă scoate o baterie de mașină
și îți spune că te va lucra.
E o porcărie.
O baterie de mașină nu ajută.
Vrei informații?
Nu bateria e cheia.
Ci ce e înăuntru.
Acidul sulfuric.
Te distruge.
Dar durează mult.
Dacă-l amesteci…
cu peroxid de hidrogen, obții ceva ce se numește
suc de piranha.
Știi ce fac piranha, nu?
Se hrănesc cu carnea ta.
Sunt un nemernic
și o să-ți spun chiar acum.
Au scos totul de la mine.
Prin această cicatrice.
Dacă-ți pun asta pe frunte…
o să-ți topească pielea.
Și va înainta încet.
Odată ce ajunge la ochi,
se stinge lumina.
La propriu.
Îi ia două minute să ajungă la ochi.
Vorbește repede!
Nu!
Dacă te miști așa, te mânjești tot.
Ce vrei?
Vorbesc.
Spui că vrei să vorbești?
Da.
Sunt dispus să încerc.
Dacă mă minți, îți promit că o să regreți.
E clar?
Da.
- Cum te cheamă? - Tiago.
- Cine te-a angajat să ne omori? - Nu știu.
Nu știu.
Mi-a spus doar să-i spun Osmar.
Dar nu cred că e numele lui real.
Tu l-ai ajutat și cu atentatul?
Cu explozia.
- Nu știu nimic despre explozie. - Nu?
Nu știu nimic despre explozie!
Nu!
Timpul trece, Tiago. Ai face bine să vii cu niște răspunsuri.
Nu fac parte din FRP.
FRP?
Te rog.
Sunt oamenii lui Osmar?
Da. Ai lui Osmar.
Nu-i cunosc.
Te rog.
Lucrez cu o bandă din Rio.
Osmar ne-a contactat după explozie și ne-a oferit bani.
N-am știut cine e ținta până dimineață.
Te rog, oprește-te!
Vorbesc!
De unde știai de baza militară?
Osmar a anulat atacul asupra convoiului.
Spunea că vă veți retrage la bază.
Te rog!
Zicea că nu va fi personal
tocmai din cauza amenințărilor FRP.
Te rog!
Unde dau de Osmar?
Problema e dl Creasy.
Vreau să mă asigurați că a fost extras și el.
Una e că s-a oferit să lucreze cu noi.
Alta e să ai un om iresponsabil care nu mai răspunde,
în timp ce eu am de-a face cu teroriști și tragedii.
Și urmează și alegerile.
Am vorbit cu Creasy
și nu mai are încredere în nimeni.
Chiar dacă ne dă fata,
îl cunosc destul de bine ca să știu că nu va părăsi Brazilia
până nu-i va omorî pe cei ce au distrus clădirea.
Dle director Moncrief, cum ar reacționa guvernul dv. dacă un străin
și-ar face de cap în SUA, operând de capul lui și fără autoritate
și punând în pericol ancheta în ceea ce privește un atac terorist.
L-am opri folosind orice mijloace posibile.
- Cum a mers? - Ne trebuie o mașină.
Ce s-a întâmplat?
Tipul ne poate duce la cei ce sunt pe urmele lui Poe.
- Deci nu merge acasă? - Nu până nu știu cu cine avem de-a face.
Să văd ce pot face.
Cum se simte?
Nu bine.
Dar e pe mâini bune.
E timpul să plecăm?
Nu încă.
Am nevoie de ajutorul tău înainte.
Cu ce?
Cum reacționezi când vezi sânge?
Subtitrarea: Mircea Pricăjan