Unnskyld.
Jeg er også nervøs, om det er noen trøst.
Jeg forstår bare ikke
at de er borte.
Alt var som vanlig, og så…
Jeg skal fortelle deg noe jeg lærte før jeg møtte faren din.
Jeg var litt yngre enn deg, og storebroren min
var i en bilulykke og måtte opereres.
Legen som skulle gjøre det, var veldig saklig, ingen følelser. Og…
Mamma ble så sint.
Hun ba ham vise litt medmenneskelighet, litt medfølelse.
Og han sa: "Med all respekt, det er ikke det du vil ha.
Du vil ikke ha en lege som ser din sønn som en person.
Du vil ha en lege som ser din sønn
som et interessant puslespill."
For når alt står på spill,
er det bedre å ha noen som prøver å løse deg,
enn noen som prøver å redde deg.
Jeg vet at dette er tøft.
Men akkurat nå skal vi legge følelsene våre til side,
og vi skal gå ut dit og være kirurger.
Kirurger?
Kirurger.
-Alt er klart. -Kjør ut med fem minutters mellomrom.
Når dere er i posisjon, vent på ordre fra meg.
Hvorfor spør du meg ikke om det jeg så?
Det skal jeg tidsnok.
Men du skal bare måtte gjenoppleve det én gang.
De tar til venstre.
Noen følger etter oss. Vi må ta en omvei.
Creasy…
-Er de med oss? -Vi må skifte rute.
De står på takene, og det er en bil etter oss.
Ruta er farlig. Kom deg ut herfra.
-Hvor skal vi? -Et nedstengt militæranlegg.
-Hvor? -Tolv kilometer unna.
Forstått. Følger dine ordrer.
De forlater ruta.
-Går det bra? -Hold øynene åpne.
Du svarte ikke på spørsmålet.
-Sjef? -Hold posisjonen.
Vi har bare ett team til.
Det skjer. Ta en avgjørelse.
Skjær gjennom parken. Til høyre!
Forlater ruten. Heng med.
-Drar til backup-lokasjon. -Avbryt.
Det er over.
Jeg beklager virkelig.
Selv etter gårsdagens voldshandling mottar vi stadig trusler fra FRP.
Med tanke på omstendighetene bør vi gjennomføre avhøret her.
Etterpå vil et militærfly fly dere direkte til USA. Ok?
Der inne?
Ja.
Bli med dem, Poe. Vi skal bare prate litt.
Du kan gjøre opptak.
Jeg stiller spørsmålene dere ønsker, men ingen andre snakker.
Du tror visst at du har autoritet her.
Uansett hva du bestemte deg for da du møtte meg,
må du anerkjenne ikke bare at jeg tilbyr dere hjelp, men at dere trenger den.
De hadde menn langs hele ruta.
Det betyr at det er en lekkasje et sted i kommandokjeden din.
Du kan ikke stole på mennene under deg,
så du bør revurdere mannen foran deg.
Ville du stolt på mannen jeg møtte?
Jobbintervjuer er ikke min styrke.
Dessverre har dette snudd til noe jeg er mer kjent med.
Jeg vet at det er vondt å tenke på det som skjedde,
så la oss ikke gjøre det akkurat nå.
Bare prøv å holde deg til
hva du følte, og hva du så
før noe som helst skjedde ved bygningen.
Før.
Det er den informasjonen vi trenger. Forstår du?
Bra.
-Så du våknet hos kjæresten din? -Han er ikke egentlig…
Men ja.
Jeg snek meg ut.
Jeg planla ikke å bli ute,
men da jeg våknet,
forsto jeg at hvis jeg ikke fortet meg, ville pappa være våken, og…
Hold deg til "før".
Så du måtte hjem.
Jeg tok Liams motorsykkel.
Jeg trodde jeg ville rekke det.
Gatene var tomme, jeg kjørte fort, og jeg kom til den siste svingen.
Jeg hadde grønt lys,
men jeg ante noe komme før jeg så det.
Så jeg bremset,
og så kom to varebiler i full fart gjennom krysset.
Og en motorsykkel.
En sportsmotorsykkel, eller til racing.
Fortell mer om motorsykkelen.
Jeg tror den var svart. Som alt annet. Rytteren hadde svarte klær, svart hjelm.
-Det er alt jeg husker. -Hva med varebilene?
Hvite.
-Nye eller gamle? -Nye.
Arbeidsbiler eller noens personlige kjøretøy?
Jeg vet ikke. Arbeid, kanskje.
Vi tar det senere.
Og da de hadde kjørt forbi?
Jeg fikk sykkelen rundt hjørnet.
Kanskje et halvt kvartal til, hvor jeg parkerte den.
Jeg sto rett overfor bygningen.
Men han var der.
Hvem?
Pappa.
Han skulle sette seg i bilen, men han så meg.
-Og han ringte meg, og så… -La oss stanse der.
Bra.
Det er veldig bra. Vi tar en liten pause.
Stanser der.
Du spurte henne ikke om bomben.
De mistenkte var borte før bomben gikk av. Sterke følelser forvrenger minner.
Om jeg trigger følelsene, vil vi bare få mindre nyttig info
og ikke mer. Jeg skal få tak i alt vi trenger.
Det jeg trenger fra deg nå, er bilder
av de vanligste hvite varebilene solgt de siste fem årene.
Jeg ber deg om å vise litt tillit.
Tror du at du vil ta dem mer enn meg? Mer enn henne?
Om du fortsatt har spørsmål når jeg er ferdig, skal du få gå inn.
Høres det greit ut?
Jeg trenger også et par filler eller et lite håndkle.
Hva gjør vi?
Tenk tilbake på når du satt på sykkelen.
Så…
For 20 minutter siden sov du.
Men idet du innser at du må komme deg hjem,
er du lys våken. Adrenalinet pumper.
Ja.
Og nå er du veldig nær.
Du kjører fram mot krysset, men du bremser,
for du merker noe komme. Hva føler du?
-Føler hva? -At noe kommer fra ingensteds.
Du må stoppe, ellers blir du knust. Hva føler du?
Sjokkert. Overrasket. Jeg…
Pek på bilen du så. Se og pek, ikke tenk. Husk.
Og nå vil jeg at du…
Jeg så ansiktet hans.
Rytteren. Bare et øyeblikk, men jeg så det.
Bra, Poe. La oss holde historien der.
Bli hos rytteren.
Bli hos rytteren, Poe.
Poe.
PAPPA
Poe. Ålreit.
Ålreit. Du var flink.
Du var flink.
-Hva med tegneren? -Det er umulig å si med dem.
De skaper like ofte falske minner som fakta. CIA har en.
Sjekk alle trafikk- og overvåkningskameraer i området
fra den morgenen. Kanskje vi får et nummerskilt.
Jeg skal gi beskjed.
Ja, men hvordan gjøre det når du vet at du har en lekkasje?
Jeg skal snakke med presidenten.
Vi velger et lite team
og holder sirkelen så liten som mulig.
De holder på å tanke flyet
og er klare til å fly Poe hjem innen en time.
Du nevner kun Poe.
Siden vi har en lekkasje, ser jeg verdien i å få hjelp utenfra.
Men du må forstå at jeg er sjefen.
Vi har begge samme mål.
Men du anerkjente ikke at jeg er sjefen.
Du er sjefen.
Jeg sender en bil når jeg har informert presidenten.
Din venn Rayburn sa at vi ville få se at det å ha noe å kjempe for
ville få frem det beste i deg.
Trodde du på ham?
Jeg har sett mange situasjoner der det å ha noe å kjempe for
får frem det verste i folk.
Og det bekymrer meg stadig.
Kan du ikke bli med?
-Det vil du ikke. -Jo.
-Jeg… -Jeg har en jobb å gjøre her.
Men du…
Ikke bare kommer du deg trygt hjem, du får et langt liv.
Men for at det skal skje, må du klare å legge alt dette bak deg.
Og det begynner nå. Ta med deg de fineste minnene dine på det flyet.
Så forlater du meg og alt annet her og tenker aldri på det igjen.
Du var der for meg
da jeg ikke hadde noen andre.
Jeg tenker ikke å glemme det.
På tide å dra.
Takk.
Greit.
Ned! Beskytt flyet!
Dra vekk!
-Vi må lette! -Få inn trappen!
Kom deg ned!
Faen.
Hvorfor snur det ikke?
Faen. Nærmere. Hold den.
Gringa!
Poe!
Kom.
Hva faen?
-Hva gjør de? -Prøver å treffe motoren.
-Hold deg fast. -Hva?
Herregud. Creasy.
Creasy!
Herregud.
Creasy!
Bil, Creasy!
Alt i orden?
Sett deg inn, Poe.
Setebelte.
SISTE NYTT: 600 DØDE
Presidenten lar ikke angrepet avbryte valget.
Meningsmålingene viser en stor opptur
for presidenten etter hans håndtering av krisen.
-Vil du ha noe å spise? -Nei.
-Jeg lager litt te. Vil du ha? -Nei.
Takk for at du er med henne. Selv om hun ikke er et barn,
bør hun ikke være alene etter alt dette.
Det er bare hyggelig å være med henne.
Seks hundre mennesker. Bare borte.
Jeg vet du ikke vil høre det igjen, men jeg må si det.
Du er en vakker ung kvinne, og datteren din er voksen.
Gabi…
Fetteren min gjør det bra i USA. Det er mange muligheter der.
Mannen din ble drept.
Det blir bare verre. Og nå denne vanvittige terrorismen?
Tror du dette er det beste stedet å oppdra datteren din?
Dere kan få en ny begynnelse.
-Hallo? -Melo, dette er John Creasy.
Du kjørte meg rundt i flere timer en kveld.
Ja.
Ja, jeg husker det.
-Alt bra med vennene dine? -Jeg trenger en sjåfør.
Du nevnte også at du er flink til å finne ting. Og…
Den ekspertisen trenger jeg nå.
Jeg tror ikke det er så lurt å jobbe med deg.
-Kanskje ikke, men betalingen er god. -Og hva betaler du meg for?
Det er best du vet minst mulig.
I Brasil er det aldri smart å ta imot penger uten å vite hvorfor.
Jeg har en jente
som mistet familien i eksplosjonen, og hun så gjerningsmennene.
Hun er i livsfare og må ut av landet.
Kan du hjelpe meg, eller skal jeg finne noen andre?
Kan jeg be om noe annet enn penger?
JEG STØTTER GJENVALGET AV CARMO, GJØR DU?
ORDEN OG FREMGANG ALT FOR BRASIL
Hallo?
Er det noen der? Hjelp meg, vær så snill. Få meg ut herfra.
Hallo?
Lukk opp, for faen!
Lukk opp, for helvete!
Hei.
-Jeg dreper dere! -Jeg kom alene.
-Dreper dere! -La du igjen mobilen?
-Hører du? Du er død. -Ja. Her er disse.
Og dette?
Det er starten på noe langt og rotete som ikke angår deg.
Jeg får ikke puste.
Jeg trenger bare et trygt sted der vi kan vurdere situasjonen i fred og ro.
-Så får du betalingen… -Ingen betaling.
Jeg sa hva jeg vil ha.
Flytting med ordentlige papirer.
-Har vi en avtale? -Ja.
Ok.
Unnskyld, jeg…
Jeg syntes jeg hørte noen.
Hei.
Jeg er Melo.
Poe.
Creasy.
Godt å høre stemmen din. Er Poe med deg? Går det bra med henne?
Hun er trygg nå.
Men etter i morges kan jeg ikke stole på brasilianerne.
Jeg er helt på egen hånd.
-Det er du ikke. -Sir…
Du har oss. Jeg skal ta meg av dette.
Martin, hvem er klare til å dra ut?
Jeg sender et fly for å hente dere ut.
Brasilianerne får ikke vite noen ting, og du og Poe kommer dere trygt hjem.
Ja, greit.
Jeg trenger litt penger til sikkerhet og transport.
Selvsagt.
Gi meg noen fluktalternativer, så skal jeg vurdere dem.
Tror du ikke det er trygt å sende henne hjem?
Jeg vet ikke ennå, og før jeg vet sikkert, kan jeg ikke binde meg til noe.
Greit.
Da tror jeg du må spørre deg selv om hun faktisk er trygg med deg.
Vi snakker om dattera til Rayburn, for pok…
-Hva? -Vi flytter til en annen bil.
Hvis du banker i bagasjerommet,
blir det det siste du gjør.
Vet du hva vi trenger? Musikk.
Hva liker du? Pop?
Kan du skru den av?
-Liker du ikke denne? -Jo da, jeg bare…
Jeg vil ikke at sanger jeg liker, skal
minne meg om dette.
Om du ikke vil assosiere dette med sanger du liker,
bør vi kanskje bytte.
Du er trygg her.
Favelaen har sitt eget politi,
og fetteren min er et viktig medlem.
Du må betale for dette.
Dette er budsjettet.
Funker det?
Velkommen til ditt nye hjem.
Denne veien.
Føl deg som hjemme.
Jeg skal snakke med fetteren min. Straks tilbake.
Er du sikker på dette?
Du er trygg her. Steder som dette er ikke på radaren.
Prøv å få deg litt søvn.
Nei, jeg sov i bilen.
Countrymusikk virker tydeligvis beroligende på meg.
Uff, ikke du også.
Pappa prøvde alltid å få meg til å spille.
Hvem tror du lærte meg det?
-For ham var sjakk nesten som religion. -Nei, ikke religion.
En metafor.
Du har en plan, den andre har en plan.
Og når du blir overrumplet, ser du hvem som er smartest.
Hvem som reagerer, hvem som angriper.
Kan du spille sjakk…
…kan du spille livet.
Det må være første gang jeg ser deg smile.
Vi kan spille.
Hvis du vil.
-Finn deg til rette. Jeg kommer tilbake. -Drar du?
Ja, jeg må ta meg av et par ting.
Mener du mannen i bagasjerommet?
Ja.
Kan du ikke bli?
Jeg er mer nyttig der ute enn her inne.
-Skal du drepe ham? -Nei, bare…
…snakke med ham.
Som en kirurg?
Noe sånt.
Ville han ha drept meg?
Uten tvil.
Da ses vi når du er tilbake.
Creasy!
Jeg har et sted du kan arbeide.
Har Poe spist?
Hun har bare spist amerikansk junk siden hun kom hit.
En hard nøtt. Favoritten min.
Jeg har en datter.
Da mannen min ble drept, kom en nabo og pratet med henne.
Det var hennes måte å bearbeide ting på.
Jeg tror Poe er som datteren min.
Hvis du vil, kan jeg være med henne og bare lytte.
Takk.
Men du… Du er akkurat som meg.
Når vi har det vondt, søker vi stillhet.
Bilverkstedet rett rundt hjørnet.
Vi ses senere.
Hei.
Jeg har litt mat til deg.
Jeg er ikke så sulten.
Ikke vær redd.
Jeg spurte datteren min hva en amerikaner som ikke liker brasiliansk mat, spiser.
Dette…
…er coxinha.
Det minner litt om… Hva kaller dere det? Nuggets?
Kyllingnuggets?
Ja.
Du trenger ikke å spise det.
Nesten bedre, så får jeg fortalt datteren min at hun tok feil.
Hun kan ha rett.
Hvor gammel er du?
Seksten.
Og du var ikke så begeistret for å flytte til Brasil?
Hvordan merker du det?
Vel…
Som privatsjåfør møter du ikke bare mange ulike mennesker.
Du lærer å se dem.
Hva mer ser du?
En som trenger en venn.
Snakker du spansk?
-Ja. -Liker du filmer?
Vet du hvordan man merker at en person har sett for mange filmer?
Når de tar fram et bilbatteri og sier at de skal "jobbe med deg".
Det er piss.
Et bilbatteri knekker ingen.
Vil du ha informasjon? Da er det ikke batteriet du trenger.
Det er det som er inni.
Svovelsyre.
Det ødelegger deg.
Det tar tid, men hvis du blander det…
…med hydrogenperoksid, så får du noe de kaller pirajajuice.
Vet du hva pirajaer gjør?
De spiser kjøttet ditt.
Jeg er en tøff jævel,
men det kan jeg si deg. Jeg fortalte dem alt de ville vite.
Med dette ene arret.
Litt av dette på panna di
vil ete opp huden din.
Det vil renne sakte nedover.
Og når du får det i øynene,
blir det mørkt.
Bokstavelig talt.
Du har du to minutter før det når øynene dine.
Så snakk fort.
-Nei! -Hei!
Ikke sprell, da får du det overalt.
Faen! Hva vil du? Jeg skal snakke.
-Er du klar til å snakke? -Ja.
Jeg er villig til å forsøke.
Men om du kødder med meg, skal jeg sørge for at du angrer.
-Er det forstått? -Ja.
-Hva heter du? -Tiago.
Hvem hyret dere til å drepe oss?
Jeg vet ikke.
Han ba oss kalle ham Osmar.
Men jeg tror ikke han egentlig het det.
Hjalp du ham med bombingen også?
Bombingen.
-Jeg vet ingenting om bombingen. -Ingenting?
Jeg vet ingenting om bombingen!
Nei!
Klokka tikker, Tiago. Du bør gi meg noen svar.
-Jeg tilhører ikke FRP. -FRP?
Vær så snill.
-Er det Osmars folk? -Ja.
Jeg kjenner dem ikke. Vær så snill.
Jeg jobber med en gjeng fra Rio.
Osmar kontaktet oss etter bombingen for å bestille et drap.
Vi kjente ikke til målet før i går morges. Slutt, vær så snill! Jeg snakker!
-Hvordan visste dere om flybasen? -Osmar avbrøt angrepet på konvoien.
Han sa at dere kom til å dra til basen.
Vær så snill.
Han sa den ville være underbemannet på grunn av truslene fra FRP overalt.
Vær så snill!
Vær så snill.
Hvordan finner jeg Osmar?
Problemet er Mr. Creasy.
Jeg må vite at han også blir hentet ut. Det er én ting at han tilbød seg å hjelpe,
noe helt annet å ha en løs kanon som er sporløst forsvunnet
mens jeg må hanskes med terrorister og tragedier.
For ikke å nevne valget.
Jeg har snakket med Creasy, og akkurat nå stoler han ikke på noen.
Selv om Creasy gir oss jenta,
så jeg kjenner jeg ham godt nok til å vite at han ikke drar
før folkene bak bomben er døde.
Direktør Moncrief,
hvordan ville regjeringen din reagert om dere hadde en utlending
på frifot i landet deres, som opererte selvstendig, uten tillatelse,
og som kunne risikere etterforskningen og responsen på et massivt terrorangrep?
Vi ville gjort alt for å stanse ham.
-Hvordan gikk det? -Vi trenger en bil.
Hvorfor det?
Han skal føre meg til folkene som er ute etter Poe.
-Skal hun ikke hjem? -Ikke før jeg vet hvem vi står overfor.
Skal se hva jeg får til.
Hvordan har hun det?
Ikke så bra.
Men hun er i gode hender.
Skal vi dra?
Ikke ennå.
Jeg trenger din hjelp med noe først.
Hva da?
Hvordan takler du synet av blod?
Tekst: Marie Wisur Lofthus