VALLEJOS INDUSTRIOMRÅDE MEXICO CITY
Då så, mitt herrskap.
Vi har fått bekräftat att måltavlan är på väg.
När ni är på plats ingriper jag och avlägsnar resursen från portföljen,
precis som planerat.
Men då måste ni alla måste vara på plats.
Vad är det som dröjer? Väntar ni på en inbjudan?
-Titta inte på oss. -Nu kör vi.
-Vi är inne. -Gå mot målet.
-Jag närmar mig. -Skippa sightseeingen nästa gång.
Barnes, Santos. Sisten där bjuder på middag.
En minut kvar.
Bra. Så ska det låta.
Jag ska höra med farmen.
Agent Tappen, har jag klartecken för insatsen?
-Litar du på uppgifterna? -Uppgifterna håller. Planen också.
Jaså? Varför tror du det?
Jag gjorde upp den själv.
Okej, du har klartecken. Vi ses på andra sidan.
Grymt.
Vi har grönt ljus. Sista koll av komradior och kameror.
-P1, test. -Lima, Charlie. På plats och redo.
Team 2.
-Redo. -Vi är på plats.
Okej, P3.
SERVERRUM 2
P3. Ant. Hör du mig?
Creasy, jag har ett problem.
Det är nåt skumt här. Ser du det på skärmen?
-Va? -Ser du nåt?
Nej, jag ser inget skumt, bara ett rövhål i närbild.
Nog med larv. Måltavlan är tio minuter bort. Gör er redo.
-P1. Vad fan är det där? -Vi har sällskap.
Santos?
Skicka förstärkning.
Skicka hjälp nu.
Barnes!
Santos.
Rapportera in.
LASTKAJ
Creasy.
-Creasy. -Hallå!
Hälsa min fru att jag älskar…
FYRA ÅR SENARE
BRYMAN LOGISTIK
Man brukar salutera en överordnad.
Men med tanke på ditt tillstånd ska jag se mellan fingrarna.
Regina säger jämt att jag oroar mig för mycket.
Så tack för att du får henne att känna sig som ett as.
Vill du berätta vad du ville hitta bakom pelaren?
Du kan väl följa med mig hem.
Jag är ny på jobbet. Vi skulle behöva dig i teamet.
Vi kan få dig på fötter och prata om allt det här sen.
Jag kör mest solo numera.
Och hur funkar det, tycker du?
God morgon och välkomna ombord. Kort uppdatering.
Vi är nu uppe på 10 000 meter.
Flygningen till Rio de Janeiro beräknas ta nio timmar och 30 minuter.
Jag borde ha frågat var du bodde innan jag sa ja.
Det är som man säger. Hemmet är där statskuppen är.
-Vad fan gör du? -Jag försöker sova.
Nej, du. Du får läsa en tidning eller se en film eller nåt.
Så där ser du ut som min gisslan.
RIO DE JANEIRO BRASILIEN
Jag trodde att Brasilien var tuffare än så här.
Det är det,
men inte i stadsdelar som Leblon.
Den är min!
Hallå! Pappa är hemma!
Nej!
Hallå!
Den är min!
-Hej. -Hej.
-Välkommen hem. -Tack.
John.
Kom här.
Vad roligt att du kom.
Tack, Regin…
Kom här. Vart ska du?
Kan vi få en kram?
Tack. Ska vi hälsa på mr Creasy? John, det här är David och Robbie.
-Vad är det med honom? -Inget. Vad är det för fråga?
Ni kan väl hjälpa mr Creasy och bära väskorna till hans rum?
Tack. Hej, mr Creasy.
Hjälp till med tallrikarna.
Hjälp mamma med disken. Tack så mycket.
Har du dem? Ta med båda händerna. Så. Nu kan du gå.
-Kom. Bra jobbat. Gå försiktigt. -Tack.
Poe!
Kom ett tag. Ser du vem det är?
Hälsa på mr Creasy.
Hej, Poe. Det var länge sen.
Släpade de dig hela vägen hit?
Du kan väl sätta dig och äta middag.
Är det din mammas jacka du har? Akta så hon inte ser den.
Poe, är du hungrig? Det finns mat.
Nej, jag åt hos Liam.
Landet dryper av kultur och historia,
men hon umgås med internationella ungdomar vars föräldrar låter flyga in allt
för att slippa ta del av världen omkring dem.
Var snäll och sätt dig här hos oss.
-Vadå? -Inget. Det är bara…
Jag minns att du fick vuxna män att gråta, så jag är bara lite…
…förvånad över hur de kör med dig i ditt eget hem.
Tja…
-Poe! Du är hemma! -Davie!
-Kom, jag måste visa dig nåt! -Okej.
Det finns en oro för nåt slags terrorattentat inför valet.
Den sittande presidenten Carmo har anlitat min firma för att förhindra det.
Vad har det med byggarbetsplatsen att göra?
Nya pråliga byggen som det här är kännetecknande för presidenten.
Oppositionen menar att han tänker på lyxlägenheter istället för de fattiga,
och byggena kan utgöra mål för terroristerna.
Lugn. Det är inget nytt.
Prado Soares, presidentens säkerhetschef, ska berätta om den senaste riskanalysen.
-Ett enkelt jobb, sa du. -Du vet hur det funkar.
Du och jag är skälet till att jobbet är enkelt.
Förlåt att ni fick vänta.
Och eftersom vi är sena…
…ska jag gå rakt på sak.
Vad är det här?
Vad?
Låt oss prata om den här elitsoldatens bakgrund.
John Creasy.
New Orleans, Louisiana. Arméns specialstyrkor.
Tre vändor i Irak och Afghanistan.
-Flera privata kontrakt med CIA. -Det stämmer.
Men för fyra år sen ledde han en operation i Mexico City där hela teamet dödades.
Den incidenten blev aldrig ordentligt utredd.
Då togs han ur aktiv tjänst i väntan på behandling för svår PTSD.
Det är inget retreat för knäckta soldater.
Låt mig klargöra en sak.
John Creasy är överlägset bäst av alla jag har jobbat med.
-Bäst? -Ja.
Ge mig ditt sidovapen.
-Är du bekant med vapnet, mr Creasy? -Det är en Glock 19.
Bra. Det är en Glock 19.
Och får jag fråga hur snabbt du kan ta isär det?
Förr gjorde jag det på åtta sekunder.
Du får dubbla den tiden.
Det borde vara en barnlek för den bästa av de bästa. Eller hur?
Kör.
Hörru!
Det räcker.
Okej, backa.
Vad fan, Soares?
Mr Rayburn, vi har ett oroligt val framför oss.
Vi behöver nån som kan förutse problem innan de uppstår. Så…
…antingen har jag fel om mr Creasy…
…eller så har jag missbedömt dig från början.
Jag är ledsen för det där.
Jobbintervjuer ser annorlunda ut här.
Som du hörde är jag olämplig. Jag har inte varit i fält. Jag sa ju det.
Du hade inte fått jobbet om du var olämplig.
-Va? -Jag sa att du var ringrostig.
Att behöva slipa den bästa kniven jag haft bekymrar mig inte.
-Och det borde inte bekymra dem. -Är det allt?
Okejade han det bara?
Anlitade en kille som nyss körde in bilen i en vägg?
Ja. Jag sa att de kunde anlita dig eller förlora mig.
-Det var dumt. -Skitsnack.
Snart kommer Soares och hans män be mig skaffa fram fler av din typ.
Då får de samma svar som amerikanska staten.
Vadå?
Det räcker med en.
Kom, John. Nu drar vi härifrån.
Är det här superäkta ställets meny på engelska,
eller är min portugisiska så bra att jag inte ser skillnad?
Vilket språk pratar jag just nu?
-Portugisiska? Förstå ni mig? -Engelska.
-Skratta inte. -Hon är rolig.
-Du uppmuntrar henne. -Det var kul.
-Nej. -Han skrattar.
Det är din pappa. Han skrattar åt allt.
-Ska vi dela på nåt? -Ja, kanske.
Kyckling? Det finns ingen pizza.
Hörru!
John, vänta!
John!
Vart ska du? Hörru.
Jag orkar inte mer.
Okej, hör på. Det är det som är ditt problem.
Du låter dig krossas av det värsta som nånsin har hänt,
men lösningen är nog inte att dra sig undan och älta det.
En del behöver ha eld i röven för att sätta fart, men inte du.
Mitt jobb är att stapla ved i din närhet,
för förr eller senare tänder du elden själv.
Men vägen från A till B är aldrig rak.
Låt en bilservice köra dig hem.
Och John, jag kommer inte att sluta stapla ved.
Det är inte för att jag vill göra dig till nån annan,
utan för att jag vill påminna dig om vem du fortfarande är.
Där ser du. Jag sa ju att vi är likadana.
Va?
Det är uppenbart att du gillar pappas
"Det är för ditt eget bästa"-snack lika mycket som jag.
Nu fick vi åtminstone gå från bordet.
Don't ask me what you know is true
Don't have to tell you…
Vad gör du?
I love your precious heart…
Kan du sluta? Varför sjunger du på den?
Du minns alltså.
Varför har han berättat det?
Det behövde han inte. Jag var med.
Vi var fyra i en helikopter, i full utrustning.
Så fort han fick klartecken ringde han upp din mamma.
Han visste inte hur det kom sig,
men det var den enda låten du ville höra när du skulle sova.
Om han hade möjlighet att sjunga den…
…ville han göra det, var han än befann sig.
Än sen?
Så hur mycket han än stör dig
är det ingenting jämfört med hur mycket han älskar dig.
Är de i den andra skåpbilen beväpnade?
Allt är klart. Ett, två, tre, fyra, fem, sex.
Vem är det?
Eskorten. Ferraz skickade honom. Du kan stänga.
Vad är det som pågår?
-Ni får inte vara här. -Lugn.
Vi har tillstånd och ska precis åka.
Inga obehöriga. Vi måste prata med min…
Helvete!
Kom. Vi tar ut honom härifrån.
God natt.
Dröm fina drömmar.
Älskar er.
Gå och lägg dig du.
-Jag tar hand om det. -Lycka till.
Okej.
Måste vi ta det här nu?
Vadå?
"Vi är trötta på din attityd. Vi gör allt för dig.
Vi försöker hjälpa den här killen och så nåt om respektlöshet,
ett magiskt land och en bortskämd snorunge."
Det gick ju lätt.
Hör på.
Jag har försökt få dig att se vad det kan bli av det här,
men det är nog svårt om du inte tycker att jag ser vad som kunde ha varit.
Jag vet att du hade alla dina vänner i LA.
-Och Atlanta och Houston… -Ja.
Och du hade blivit uttagen i basketlaget.
Jag skulle ha missat det, för jag måste vara där jobbet är.
Det vet du.
Tiden med er är begränsad, så jag tog med er
för att jag inte fixar att vakna varje dag utan att ni är där.
Även om ni är arga.
Okej.
-God natt. -Ja.
Jag höll på att glömma.
Jag hittade den här.
Du var besatt av idén att småmynt ger en tur.
Ja, när jag var nio.
Sant, men jag hittade nåt som fick mig att tänka på dig,
så visst gav det mig tur.
Ta emot.
Jag älskar dig.
Jag…
Creasy!
-Nej! Snälla! -Creasy!
Mr Creasy?
Hej.
Är du bilen jag beställde?
Valeria?
Valeria Melo. Men bara mamma kallar mig vid förnamn.
Hoppa in.
-Bilen är finare än min lägenhet. -Samma här.
Företagsbil. Vad gör du i Rio?
Jobbar.
Vad jobbar du med?
Nåt som får mig att dricka innan jag ens börjat.
Varför jobbar du med det, då?
Varför gör du det du gör?
Enkelt. För att kunna skylla drickandet på det.
Vi tycks ha liknande yrken.
Men ett jobb som tar en till Rio…
…är inte det värsta.
Det handlar inte om det, utan om jag kan göra det.
Klart att du kan.
Hur vet du det? Du vet inte ens vad det är.
Två saker har jag lärt mig.
De som undrar om de klarar det brukar göra det.
Mer, då?
Man får mer dricks om man får folk att le.
Hej.
Hallå!
Nu börjar det likna nåt!
Är det hem du ska?
Där lär jag inte hitta det jag söker.
Jag har gott om erfarenhet av att hitta allt möjligt.
Vad letar du efter?
Mr Creasy?
Mr Creasy!
Hallå!
Mr Creasy!
Plånboken.
Nu.
Kom bara.
Ni gör mig en tjänst.
Mr Creasy?
God kväll.
Han är bara full, okej?
Vi vill inte bråka.
Plånboken!
Jag ska prata med honom.
Mr Creasy.
Han vill ha din plånbok.
-Lyssna på mig. Han vill… -Hörru!
Okej. Ta det lugnt.
Ta det lugnt bara. Jag ska ta fram plånboken.
Han tar fram plånboken.
-Jag tar fram plånboken! -Han tar fram plånboken.
Okej?
Creasy!
Creasy, nej!
Kom. Vi borde gå.
Kan du köra nånstans där jag kan sitta en stund?
Åtminstone tills jag nyktrar till.
Ja, jag vet ett ställe.
Fan.
Poe, vad är det?
Pappa går upp halv fem. Jag har en kvart på mig att ta mig hem.
Mina nycklar!
Fan.
Jävla as!
Än finns det en chans.
PAPPA
Fan.
-Pappa, jag… -Fröken Partypingla. Mig lurar du inte.
Allvarligt. Din mamma kanske.
Om du tar av dig jackan kan jag få ner husarresten till en vecka.
Jävlar.
Var är det?
-Leblon, tror jag. -Kör mig dit.
-Va? -På en gång!
Ursäkta, du får inte…
Nej! Släpp mig!
SENASTE NYTT 600 BEKRÄFTAT DÖDA
Vi har bevittnat ofattbar grymhet. Och vår respons…
Brasiliens president höll ett tal vid rasmassorna idag.
Han lovade att agera snabbt
mot den terroristgrupp som tar på sig ansvaret för attentatet,
och lovade ett fortsatt engagemang i säkerhetsfrågan.
Jag beklagar sorgen. Mr Rayburn var en bra man.
Det enda jag kan säga med tanke på förödelsen
är att det är ett mirakel att flickan klarade sig.
Vad pratar du om?
Mr Rayburns dotter.
Hon var strax utanför explosionszonen.
-Vi har sett till att hon är i säkerhet. -Vad vet ni om attentatsmännen?
En extremistorganisation, FRP, har redan tagit på sig ansvaret.
Vi har hört om deras planer att försöka skada Carmo inför valet,
men inget tydde på nåt så här barbariskt.
Vi har övervakningsfilmer från området.
Poe ser ut att vara det enda vittnet till själva explosionen.
Hon är så klart rädd och ovillig att prata.
Var är hon?
Du var inte med dem.
-Folk kommer att vilja ställa frågor. -Jag vet.
Berätta på inga villkor nånting förrän jag har godkänt det. Förstår du?
Ja, jag förstår.
-Din farmor. Lever hon fortfarande? -Ja.
Är hon din närmast anhöriga?
Jag antar det.
Jag ska se till att du skickas hem till henne i USA.
Du ska ha biljetten i handen innan du säger nåt.
Okej.
Creasy…
När får jag åka hem?
Före imorgon vore orimligt. Efter imorgon är oacceptabelt.
Tack.
Du höll tyst. Du har bra instinkter. Nu har du nåt att förhandla med.
Din pappa skulle vara stolt.
Jag beklagar förlusten, mr Creasy.
Alla våra förluster.
Tack, herr president.
Jag uppskattar det. Det gör säkert folket också.
Ja.
Jaha.
Du har pratat med flickan som bevittnade allt.
Du skulle få henne att tala.
-Men du gjorde motsatsen. -Det stämmer.
Och eftersom ni lyssnade förstår ni säkert villkoren.
Hon ska erbjudas ett boende där hon kan återhämta sig till imorgon.
När ett flyg står redo att flyga hem henne möter hon er på konsulatet.
Då redogör hon detaljerat för vad hon såg och inte.
-Hon är ett vittne i en utredning… -Soares.
Vi ser till att ordna det.
Följ med henne till förhöret,
så att hon kan vara så trygg och utförlig som möjligt.
Sen får ni resa till USA under förutsättning
att vi kan räkna med hennes hjälp om fler frågor dyker upp.
-Är det godtagbart? -Ja, sir.
Bara en sak.
Det är bara Poe som ska resa.
Ska du inte följa med?
Inte förrän de som dödade familjen Rayburn är döda.
Vi kan diskutera hur du kan vara till hjälp
efter att Poe har återvänt hem. Okej?
Jag ska postera mitt säkerhetsteam utanför hennes rum.
Oavsett vilka som står utanför kommer jag att finnas där inne.
Jag behöver ett vapen.
Davi. Ge mig ditt hölster och ditt vapen.
Var försiktig. Du hade vissa problem med den här modellen igår.
Det måste ske imorgon.
Uppfattat.
Du får alla resurser du behöver.
-Förstår du? -Ja.
Vad är det för privat säkerhet flickan har?
En man. En vän till familjen.
Han har en imponerande bakgrund,
men han har sina bästa dagar långt bakom sig.
-Är du säker på det? -Lita på mig.
Han är obetydlig.
Undertexter: Love Waurio