VALLEJO INDUSTRIOMRÅDE MEXICO CITY
Godt, folkens. Det er nu bekræftet, at målet er på vej.
Når I er i stilling, kommer jeg og fjerner aktivet fra kufferten som planlagt.
Så rub jer og kom på plads nu.
Venter I på at blive inviteret eller hvad?
-Altså, vi er klar. -Kom så.
-Vi er på vej. -Fortsæt til målet.
-Går i stilling. -Næste gang rubber I jer lige.
Barnes, Santos, sidste mand giver middag til alle.
-Giv os et minut. -Fint. Det lyder perfekt.
Jeg tjekker med Farmen.
Agent Tappen, kan du bekræfte, vi har grønt lys?
-Er efterretningerne solide? -Ja, og planen er endnu bedre.
-Nå? Hvorfor siger du det? -Fordi jeg selv lagde den.
Fint, I har grønt lys, Creasy. Vi ses, når det er gjort.
Fedest.
Vi har grønt lys. Tjek kommunikation og kamerafeed igen.
P1, bekræft.
Lima, Charlie. Klar og afventer.
Team 2.
-Forstået. -Klar og afventer.
Godt. P3?
P3. Ant. Er du der?
Creasy, jeg har lidt knas.
Her er fandeme en finke. Kan du se den på skærmen?
-En hvad? -Kan du se den?
Ingen finker. Kun et nærbillede af en fedtspiller.
Det er nok pis.
Målet er her om ti minutter. Hold jer klar.
-P1. Hvad fanden sker der? -Creasy, vi er ikke alene.
Santos.
Jeg skal have assistance! Det skal være nu.
Barnes!
Santos?
Kalder alle.
Creasy.
-Creasy… -Hallo!
Sig til min kone, jeg elsker…
FIRE ÅR EFTER
Det er skik og brug at give en overordnet honnør.
Men din tilstand taget i betragtning glemmer vi det i dag.
Regina siger, jeg bekymrer mig for meget om dig.
Tak, fordi hun tog fejl og nu har dårlig samvittighed.
Hvad troede du selv, der ventede på den anden side?
Tager du ikke med mig hjem?
Jeg har et nyt, ukompliceret job. Vi kunne godt bruge dig.
Vi får sat skik på dig, og så taler vi lortet igennem senere.
Jeg er bedst til at være alene nu.
Det går jo forrygende for dig.
Godmorgen og velkommen ombord. Det er kaptajnen.
Vi har nu nået marchhøjde på 30.000 fod.
Den forventede flyvetid er 9,5 timer til Rio de Janeiro.
Jeg skulle have spurgt, hvor "hjem" var, før jeg sagde ja.
Du ved, hvad man siger. Hjemmets arne kan være et brændpunkt.
-Hvad fanden laver du? -Prøver at sove.
Niksen biksen. Du kan læse et blad eller se en film.
Bare så ingen tror, jeg har taget dig til gidsel.
RIO DE JANEIRO, BRASILIEN
Jeg troede, at Brasilien havde mere kant end det her.
Det har det skam. Bare ikke i Leblon-kvarteret.
Den er min!
Hej! Far er hjemme!
Nej!
Halløj!
Den er min!
-Hej. -Hej.
-Velkommen hjem. -Tak.
John.
Kom her. Hallo!
Det er dejligt, du er her.
Tak, Regin…
Kom her. Hvor skal I hen? Må jeg lige få et kram?
Tak. Og så hilser vi på Creasy. John, det er David og Robbie.
-Hvad fejler han? -Ikke noget. Og det var ikke pænt spurgt.
Hjælper I ikke Creasy med taskerne og med at finde hans værelse?
Kom så.
Tak. "Goddag, mr. Creasy."
Drenge, snup tallerknerne.
Hjælp jeres mor med opvasken. Tak.
Har du den? Brug begge hænder.
Værsgo. Gå bare.
-Sådan. Godt klaret. Pas godt på… -Tak.
Hvad?
Hej, Poe! Poe, kom her.
Se, hvem det er.
Hils på Creasy.
Hej, Poe. Det er længe siden.
Har de taget dig med helt hertil?
Kommer du ikke ind og spiser lidt mad?
Er det mors jakke, du har der, så tag den af, før hun ser den.
-Er du sulten? Der er mad til overs. -Nej, jeg spiste hos Liam.
Vi bor et sted, der emmer af kultur og historie,
men hun ser kun dem fra den internationale skole.
Dem med forældre, der får alt fløjet ind, så de ikke skal udsættes for noget lokalt.
Kommer du ikke og sidder lidt?
-Hvad? -Ikke noget. Det er bare…
Du kunne få voksne mænd til at bryde sammen, så jeg er bare…
Tænk at se dig blive sat på plads i dit eget hjem.
Tja…
-Poe! Du er hjemme! -Davie!
-Kom. Jeg vil vise dig noget. -Fint. Det gør vi.
Regeringen frygter et terrorangreb af en art forud for valget.
Præsident Carmo har bedt mig og mine folk sikre, at det ikke sker.
Så hvad laver vi på en byggeplads?
Splinternye boligprojekter er det, præsident Carmo er kendt for.
Hans opponenter føler, han fokuserer på luksus i stedet for de fattige.
Ifølge vores efterretninger vil terrormålet være boligerne.
Men bare rolig. Du har set det hele før.
Vi skal møde en, der hedder Prado Soares.
Præsidentens sikkerhedschef. Han har en risikovurdering.
-Sagde du ikke, det var et let job? -Du kender det jo.
Mænd som os sørger for, det hele ikke udvikler sig.
Undskyld ventetiden.
Da vi er kommet lidt sent fra start,
går jeg direkte til sagen.
Hvad skal det forestille?
Hvad mener du?
Lad os tale om din "elitesoldats" baggrund, ikke?
John Creasy.
New Orleans, Louisiana. Specialstyrkerne. Tre gange i Irak og Afghanistan.
Derefter en række private sikkerhedsopgaver for CIA.
-Ja. -Indtil for fire år siden.
Under en mission i Mexico City kostede han hele sit team livet.
Den mission blev ikke undersøgt til bunds.
Derefter blev han suspenderet, mens han blev behandlet for svær PTSD.
-Det er intet plejehjem for PTSD-vrag. -Jeg siger det ligeud.
John Creasy er langt den bedste, jeg nogensinde har arbejdet med.
-Den bedste? -Ja.
Giv mig lige dit våben.
Har du forstand på våbnet her, mr. Creasy?
-Det er en Glock 19. -Udmærket. Det er en Glock 19.
Hvis jeg nu spørger, hvor hurtigt du kan skille det våbnet ad…
Engang ville det tage mig otte sekunder.
Så får du 16 i dag.
Det burde være barnemad for "den bedste". Ikke, mr. Rayburn?
Nu.
Hallo!
Det er nok.
-Så stopper vi. -Hvad fanden har du gang i?
Mr. Rayburn, vi står over for et ustabilt valg.
Vi skal bruge en, der kan forudse problemerne og reagere.
Så…
…enten tager jeg fejl af Creasy,
eller også har jeg taget fejl af dig helt fra starten.
Det beklager jeg.
Jobsamtalerne kører lidt anderledes her.
Du hørte selv, jeg er uegnet. Jeg er alt for rusten til felten.
Kunne du ikke magte det, havde du ikke fået jobbet.
-Hvad? -Jeg sagde, du var rusten.
Men at slibe den bedste kniv i skuffen bekymrer ikke mig.
Det bør de kunne se.
Er det så det?
Det godtog han bare?
Hyrede han en mand, der kørte direkte ind i en mur?
Ja, for jeg sagde også, de hyrede dig eller fyrede mig.
-Det var dumt gjort. -Pis med dig.
Soares og hans folk vil tids nok spørge, hvor jeg finder ti mere som dig.
Så siger jeg det, jeg plejede at sige i mili.
Hvad da?
Det kræver kun en som dig.
Kom, John. Lad os smutte.
Har den her superautentiske restaurant et menukort på engelsk,
eller er mit portugisiske så godt, jeg ikke kan se forskel?
Hvilket sprog taler jeg lige nu?
Portugisisk? Kan I forstå mig?
-Engelsk! -Nå…
-Du skal ikke grine. -Hun er sjov.
-Du gør det værre. -Hun er sjov…
-Nej. -Han griner.
Det er jo din far, og han griner ad alt.
-Skal vi dele noget? -Ja, måske.
Kylling? De har ikke pizza.
Hey!
John, vent lige.
John!
Hvor skal du hen? Kom nu.
Jeg kan bare ikke mere.
Okay, hør nu her. Det er nok det, der er dit problem.
Du tryner dig selv over det værste, der nogensinde er sket.
Men løsningen er ikke, at du sylter i det alene.
Nogle typer skal man fyre op under for at få dem i sving.
Sådan var du aldrig.
Så hvad gør jeg?
Jeg stabler bare brændet i nærheden, for før eller siden fyrer du selv op.
Men det er aldrig en snorlige proces.
Her er taxiselskabets nummer.
Og jeg bliver altså ved med at stable det brænde.
Ikke fordi jeg vil gøre dig til en anden,
men fordi jeg vil minde dig om den, jeg ved, du stadig er.
Jeg sagde jo, vi var på samme side.
Hvad?
Du er tydeligvis lige så vild med fars anmassende pladder, som jeg er.
Men når du skrider, stopper middagen, så…
Hvad laver du?
Hold dog op. Hvorfor synger du den sang?
Nå, den har du ikke glemt.
Hvorfor sladrede han om det?
Det behøvede han ikke. Jeg var der selv.
Fire af os i en helikopter. Vi sad stadig i hele udstyret.
Så snart han fik lov, ringede han hjem til din mor.
Han kan ikke huske, hvordan det startede,
men det var alt, du ville høre, før du skulle i seng.
Og hvis han fik mulighed for at synge den sang,
ville han gøre det, uanset hvor han var.
Og?
Uanset hvor meget han irriterer dig,
kan det aldrig måle sig med, hvor højt han elsker dig.
Er folkene i den anden vogn bevæbnet?
Klar. En, to, tre, fire, fem, seks.
Hvem er det?
Eskorte fra Ferraz. Det er okay. Luk bare.
-Hvad sker der her? Her kan I ikke være. -Alt er okay.
Vi har tilladelsen i orden og skal afsted.
Her er ingen adgang. Vi må tale med min…
Fandens!
Kom så. Få ham væk herfra. Tag ham.
Godnat, unger.
Drøm sødt.
Jeg elsker jer.
Gå du bare i seng.
-Jeg ordner det der. -Held og lykke.
Okay.
Skal vi ikke droppe det i aften?
Droppe hvad?
"Vi er trætte af dit humør.
Vi gør alt for dig og prøver bare at hjælpe en ven,
og du bla, bla… mangel på respekt… Fantastisk land… Forkælet møgunge."
Fint kringlet.
Hør her.
Jeg har prøvet at få dig til at udnytte alle mulighederne her,
men måske er det svært,
når du ikke synes, jeg forstår, hvad du nok savner.
Du havde dine venner i LA.
-Og i Atlanta og Houston før det… -Ja.
Ja, og du skulle spille basket på gymnasiet.
Men det ville jeg gå glip af, for jeg skulle arbejde her.
Det ved du.
I flyver hurtigt fra reden, så jeg tog jer med,
for jeg kunne ikke vågne op hver morgen uden at se dig.
Også når du er sur.
Okay.
-Godnat. -Ja.
Det havde jeg nær glemt.
Den fandt jeg i dag.
Engang var du bidt af, at den slags bringer held.
Ja, da jeg var ni, ikke?
Sikkert, men finder jeg noget, der får mig til at tænke på dig,
kan det da kun bringe held.
Her!
Jeg elsker dig.
Jeg…
Creasy!
-Nej! Lad være! -Creasy!
Mr. Creasy?
Hej.
Er du taxien?
Valeria.
Valeria Melo. Kun min mor kalder mig ved fornavn.
Sæt dig ind.
-Bilen er lækrere end min lejlighed. -Og meget lækrere end min.
Det er en firmabil. Hvad skal du lave i Rio?
Arbejde.
Hvad arbejder du med?
Den slags, der får mig til at drikke, før jeg starter.
Hvorfor arbejder du så med det?
Hvorfor er du chauffør?
Det er let. Så jeg har noget at drikke over.
Så laver vi nok stort set det samme.
Nå, men arbejde, der bringer dig til Rio, kan ikke være så slemt, vel?
Det er ikke, om det er slemt, men om jeg magter det.
Det gør du da.
Du aner jo ikke, hvad det er?
Jeg har lært to ting.
Folk, der går op i, om de gør det godt, er dem, der faktisk gør det.
Og det andet?
Får man folk til at smile, giver de drikkepenge.
Hej.
Halløj!
Sådan skal det være.
Skal jeg køre dig hjem?
Der finder jeg ikke, hvad jeg leder efter.
Jeg har ret stor erfaring med at finde alt muligt.
Hvad leder du efter?
Mr. Creasy?
Mr. Creasy! Hallo!
Mr. Creasy!
Din tegnebog.
Nu.
Bare gør, som du vil.
-Du gør mig nok en tjeneste. -Mr. Creasy?
Godaften.
Hør, han er bare fuld, okay?
Vi er ikke ude på ballade.
Tegnebogen!
Jeg taler med ham, okay?
Mr. Creasy.
Han vil have din tegnebog.
-Hør efter. Han vil… -Hallo!
Okay, nu tager vi det roligt.
Slap af, okay? Nu rækker jeg efter min tegnebog.
Han finder sin tegnebog.
-Jeg finder den nu. -Han finder sin tegnebog.
Okay?
Creasy!
Creasy, nej!
Kom. Vi skal væk.
Hvad koster det at finde et sted at være lidt?
Indtil jeg er ædru.
Jeg kender et godt sted.
Pis.
Poe, hvad er der?
Min far står op kl. 4:30, så jeg har et kvarter til at komme hjem…
Hov, mine nøgler!
Pis.
Røvhuller!
Jeg har altså en chance.
FAR
Pis også.
-Far, jeg… -Lille festansjos, mig fupper du ikke.
-Her. -Din mor er lettere. Husk at smide jakken.
Så får du måske kun stuearrest i en uge.
Hold da kæft.
Hvor er det?
-Det ligner Leblon. -Kør mig derhen nu.
-Hvad? -Nu!
Flyt dig! Slip mig. Slip mig så!
600 BEKRÆFTEDE DØDSFALD
Vi er vidner til helt ufattelig grusomhed.
Og vi vil reagere…
Brasiliens præsident talte til folket på stedet i dag.
Han lovede at skride hurtigt ind over for terrorgrupper, der står bag bomberne.
Han understregede atter sit sikkerhedsfokus.
Jeg kondolerer.
Mr. Rayburn var en god mand.
Den enorme destruktion taget i betragtning kan jeg kun sige,
det er et mirakel, at pigen overlevede.
-Hvad snakker du om? -Mr. Rayburns datter.
Hun blev fundet i live udenfor.
-Vi sørger for at passe godt på hende. -Hvad ved I om folkene bag?
Det er en ekstremistisk gruppe, der kalder sig FRP.
De har påtaget sig ansvaret.
Vi hørte, de planlagde noget for at skade Carmo forud for valget.
Men intet tydede på, det på nogen måde ville være så barbarisk.
Vi har fundet CCTV-optagelser fra nabobygningen.
Poe kan være det eneste vidne til selve eksplosionen.
Hun er naturligvis meget bange og har nægtet at sige noget.
Hvor er hun?
Du var ikke derinde.
-De vil stille dig nogle spørgsmål. -Det ved jeg.
Du skal ikke sige noget til dem, medmindre jeg siger god for det.
Forstår du det?
Ja, jeg gør.
-Din fars mor lever stadig, ikke? -Jo.
-Er hun dit nærmeste familiemedlem? -Det er hun vel.
Jeg sørger for at få dig sendt hjem til din farmor i USA.
Indtil det er på plads, og vi har din flybillet, siger du intet.
Okay.
Creasy?
Hvornår kan jeg komme hjem?
Før i morgen er urimeligt, men efter i morgen er uacceptabelt.
Tak.
Du har intet sagt. Det var godt tænkt af dig.
Så kan du forhandle.
Din far ville være stolt.
Jeg kondolerer dit tab, mr. Creasy.
For alle vores tab.
Tak, hr. præsident.
Det sætter jeg og sikkert også folket pris på.
Ja.
Nå… Jeg hører, du talte med vores vidne, pigen.
Du skulle få hende til at tale.
-Du gjorde det modsatte. -Ja.
Og da I lyttede med, hørte I også betingelserne.
Hun skal have et sted, hvor hun kan komme til hægterne indtil i morgen.
Når I er klar til at flyve hende hjem, tager hun til det amerikanske konsulat,
hvor hun kan forklare, hvad hun så og ikke så.
-Hun er vidne i en efterforskning. -Soares.
Alt bliver arrangeret, som du beder om.
Du tager med hende til afhøringen,
så hun føler sig så tryg som overhovedet muligt.
Så vender I begge to tilbage til USA.
I vil fortsat samarbejde, hvis der opstår yderligere spørgsmål.
-Lyder det acceptabelt? -Ja.
Der er lige en ting.
-Det er kun Poe, der skal tilbage til USA. -Rejser du ikke med?
Ikke før alle dem, der dræbte Rayburn og hans familie, er døde.
Lad os tale om, hvordan du kan hjælpe,
når Poe er sendt sikkert hjem.
Jeg sørger for, at mine vagter passer på hende så længe.
Uanset dine vagter viger jeg ikke fra hendes side.
Og jeg skal bruge et våben.
Davi. Giv mig dit hylster og våben.
Pas godt på.
Du var ikke så ferm til det med våben i går.
-Det skal være i morgen. -Forstået.
Du får alle ressourcer stillet til rådighed.
-Forstår du det? -Ja.
Hvad er det for en privat livvagt, pigen har reddet sig?
Det er én mand. En ven af familien.
Hans baggrund er ret imponerende, men hans storhedstid er for længst forbi.
-Er du sikker på det? -Det er jeg.
Han er ganske ubetydelig.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen