ZONA INDUSTRIAL VALLEJO, CIUTAT DE MÈXIC
A veure, senyores i senyors,
ens acaben de confirmar que ja arriba l'objectiu.
Quan estigueu tots en posició, entraré i extrauré l'actiu de la maleta,
com ho he planejat.
És a dir, tots heu d'estar en les vostres posicions.
Per què trigueu, equip? Espereu una invitació?
- A mi què m'expliques? - Anem.
- Som a dins. - Aneu a l'objectiu.
- Vaig a la posició. - A la propera no t'entretinguis.
Barnes, Santos, l'últim a arribar convida a sopar.
Un minut, cap.
D'acord, això m'agrada més.
Preguntaré a la granja.
Agent Tappen, em confirmes que podem procedir?
Estàs segur de la missió?
És bona, i el pla, encara millor.
Ah, sí? Per què ho dius?
Perquè l'he fet jo.
D'acord, procediu, Creasy. Ens veiem després.
Visca.
Equip, tenim llum verd. Revisem comunicacions i càmeres.
P1, contesta.
Lima, Charlie. Preparat i esperant.
Equip 2.
- Rebut. - En posició.
D'acord. P3.
ÀREA DE SERVEI 2
P3. Ant, em sents?
Creasy, tenim un problema.
Aquí hi ha un ocell, mira si el pots veure.
- Un què? - El veus?
No veig cap ocell, però sí que veig un ase.
Prou de bromes, queden deu minuts.
Tothom preparat.
- P1, què coi passa? - Creasy, tenim companyia.
Santos.
Necessito reforços.
Necessito ajuda.
Barnes.
Santos. Totes les posicions, responeu.
MOLL DE CÀRREGA
Creasy.
Digues a la meva dona que…
QUATRE ANYS DESPRÉS
És costum saludar un oficial superior.
Però ho deixaré passar tenint en compte la teva condició.
La Regina diu que em preocupo massa per tu.
Moltes gràcies per fer-li sentir com una malparida.
M'expliques què creies que hi havia darrere del pilar?
Per què no tornes amb mi?
Tinc una feina nova, però és fàcil. Ens ajudaries molt.
Quan t'hagis recuperat, parlarem de tot.
Ara només treballo sol.
I com et va de moment?
Bon dia i benvinguts.
Els informem que hem arribat als 9.000 metres d'altitud.
El vol durarà unes nou hores i mitja fins a Rio de Janeiro.
T'havia d'haver preguntat on tenies la casa abans de dir res.
Ja saps què diuen: "La casa sempre és on hi ha el cop."
- Què collons fas? - Intento dormir.
No, ni de conya.
Llegeix una revista o mira una pel·lícula,
però que no sembli que t'he segrestat.
RIO DE JANEIRO, BRASIL
Sempre he cregut que Brasil era més perillós.
Ui, i l'és.
Però no als barris com Leblon.
És meu!
Hola, ja he arribat!
No.
Hola.
És meu!
- Hola. - Hola.
- Benvingut. - Gràcies.
John.
Veniu aquí.
M'alegra veure't.
Gràcies, Regina.
Ei, a on aneu?
Em feu una abraçada? Gràcies.
Saludeu el Sr. Creasy. John, són en David i en Robbie.
Què li passa?
Res. Quina pregunta és aquesta?
Va, ajudeu-lo amb les maletes i porteu-lo a la seva habitació.
Vinga.
Gràcies. Hola, senyor Creasy, hola.
Ajudeu-me a recollir.
Ajudeu la vostra mare, per favor. Moltes gràcies.
Agafa'ls amb les dues mans.
Vinga, ajudeu-la.
- Veniu. Molt bé, aneu amb compte. - Gràcies.
Què…?
Poe, vine!
Mira qui és.
Saluda el Sr. Creasy.
Hola, Poe. Ha passat molt de temps.
De debò t'han arrossegat fins aquí?
Per què no seus i sopes?
I si allò és la jaqueta de la teva mare, treu-te-la abans que la vegi.
Poe, tens gana? He preparat el sopar.
No, he sopat a casa d'en Liam.
La duem a un país ric en cultura i història
i perd el temps amb estudiants internacionals
de pares que els ho donen tot
perquè no hagin d'interactuar amb el món que els envolta.
Seu aquí i sopa amb nosaltres, per favor.
Què?
Res, és que…
recordo que feies plorar homes, entre d'altres,
i ara m'estranya…
veure com et trepitgen a casa teva, res més.
Ja.
- Poe, has tornat! - Davie!
Vine, t'he d'ensenyar una cosa.
D'acord.
Al govern li preocupa que hi hagi un atac abans de les eleccions.
El president actual, en Carmo,
ha contractat la meva empresa per a evitar-ho.
I per què anem a una construcció?
Els nous projectes com aquest
són alguns dels èxits característics d'en Carmo.
L'oposició diu que en Carmo mira més pels pisos de luxe que pels pobres.
Creiem que aquests projectes poden ser objecte dels atacs.
No et preocupis, no és res nou.
Ara ens reunirem amb en Prado Soares, el cap de seguretat del president,
i parlarem dels riscos.
No deies que era fàcil?
Ja saps com funciona.
Tu i jo som el motiu pel qual és fàcil.
Disculpin l'espera.
I, donat que ja anem tard,
anem directes al gra.
Què és això?
El què?
Parlem de l'historial d'aquest professional d'elit.
John Creasy.
Nova Orleans, Louisiana. Forces especials de l'exèrcit.
Tres missions a l'Iraq i a Afganistan.
Després, contractes de seguretat privada amb la CIA.
- Correcte. - Fins fa quatre anys.
Va dirigir una operació a Ciutat de Mèxic i van matar tot el seu equip.
Estic segur que mai es va investigar prou l'incident.
Llavors es va retirar de la feina, pendent de tractar l'estrès posttraumàtic.
- Això no és una residència per a soldats. - Miri, li ho deixaré clar.
En John Creasy és, sense cap dubte,
el millor en aquesta feina que he conegut mai.
- El millor? - Sí, el millor.
Dona'm la pistola, per favor.
Coneix aquesta arma, senyor Creasy?
És una Glock del 19.
Molt bé, és una Glock del 19.
I, si puc preguntar,
quant trigaria a desmuntar-la?
Abans ho feia en vuit segons.
Li donaré el doble de temps.
Això no és res per al millor dels millors, oi, senyor Rayburn?
Ja.
Prou.
Sí, enrere.
Què coi és això?
Senyor Rayburn, es tracta d'unes eleccions volàtils
i busquem algú que s'anticipi i reaccioni abans del problema.
Per tant…
o jo m'equivoco amb el senyor Creasy,
o vostè no s'ho ha pres amb la serietat adient.
Ho sento.
Aquí les entrevistes són diferents.
Ho has sentit, no estic preparat.
Ja no treballo al camp, t'ho he dit.
Si fos així, no t'haurien donat la feina.
- Què? - Els he dit que estàs rovellat.
Però no m'importa esmolar el meu millor ganivet.
Tampoc és cosa seva.
I ja està?
Hi ha accedit?
Agafarà un paio que s'ha estampat contra una paret?
Sí, i també li he dit que, si no et contractaven, jo marxava.
- No ho hauries d'haver fet. - Au, va.
Aviat en Soares i els seus homes
em preguntaran on puc trobar-ne més com tu.
I diré el mateix que li deia a l'oncle Sam.
Què li deies?
Només en necessito un.
Va, John, marxem.
El menú d'aquest restaurant superautèntic és en anglès
o el meu portuguès és tan bo que no el puc diferenciar.
Ostres, què estic parlant ara?
Portuguès? M'esteu entenent?
Anglès.
- No riguis. - És graciós.
- Encara l'animes. - És veritat.
- No tant. - Ell riu.
El teu pare riu per tot.
- Compartim alguna cosa? - Sí.
Pollastre? No hi ha pizza.
John, espera.
John!
John.
Escolta, a on vas? Digues.
No ho puc fer.
Escolta'm bé.
Aquest és el teu problema.
Crec que et deixes xafar pel pes del pitjor que t'ha passat mai,
però la solució no és abandonar-se i rebolcar-se en la merda.
A vegades cal cremar-li el cul a algú perquè continuï
però amb tu no funciona.
I què faig jo? Apilo la llenya al teu voltant
perquè sé que tard o d'hora tu mateix l'encendràs.
Però res és un camí de roses.
Té, un cotxe per a dur-te a casa.
Però tingues en compte que no deixaré d'apilar la llenya.
No perquè vull que siguis diferent,
sinó perquè vull recordar-te l'home que sé que encara ets.
Ho veus? Et vaig dir que som iguals.
Què?
És obvi que t'agrada quan el meu pare diu
"confia en mi, és pel teu bé" tant com a mi.
Almenys quan tu t'enfades s'acaba tot.
No em preguntis el que saps que és cert.
No t'ho he de dir…
Què fas?
El teu cor em té enamorat.
Vols parar? Per què la cantes?
Llavors te'n recordes.
Per què t'ho va explicar?
No m'ho va explicar, jo hi era.
N'érem quatre a l'helicòpter, encara amb els uniformes.
Quan li ho van permetre, va trucar a la teva mare.
Va dir que no sabia com se t'havia enganxat,
però era l'únic que volies sentir abans d'anar a dormir.
I si tenia l'oportunitat de cantar-te la cançó,
tant és on fos, ell te la cantaria.
I què?
Potser et fa emprenyar,
però mai em creuré que no t'estima encara més.
GUAIABA
A l'altra furgoneta ja van armats?
Tot preparat. Una, dues, tres, quatre, cinc i sis.
Qui és aquell?
L'escorta d'en Ferraz. Tranquil, tanca-la.
Què passa aquí?
- No poden estar aquí. - Tranquil.
Tenim la confirmació, ja marxàvem.
Aquesta zona està prohibida, hauran de parlar…
Hòstia!
Traguem-lo d'aquí. Vinga, agafem-lo.
Bona nit.
Somieu amb angelets.
Us estimo.
Espera, tu ves al llit.
- Ja me n'ocupo jo. - Bona sort.
Gràcies.
Podem fer-ho un altre dia?
El què?
"Estem farts de la teva actitud.
Ho fem tot per tu,
només volem ajudar aquest home i tu no-sé-què, falta de respecte…
Un país màgic… Nena malcriada."
Mira que fàcil.
Escolta.
He intentat que acceptis el que podria donar-te tot això,
però pot ser difícil
si creus que no sé què podria haver sigut diferent.
Ja sé que tenies tots els teus amics a Los Angeles.
- I a Atlanta, a Houston… - Sí.
Sí, i ja sé que volies fer bàsquet.
Però jo m'ho anava a perdre perquè he d'anar on hi ha feina.
Ja ho saps.
Només serem junts uns anys i us he portat
perquè no suportaria llevar-me i no veure la vostra cara.
Encara que sigui enfadada.
D'acord?
- Bona nit. - Sí.
Ai, gairebé me n'oblido.
Avui he trobat això.
Creies que els penics et donaven sort.
Sí, quan tenia 9 anys.
Sí, cert, però quan trobo una cosa que em recorda a tu,
com pot no donar sort?
Atenta.
T'estimo.
Jo…
Creasy!
- No, per favor! - Creasy!
Senyor Creasy?
Hola.
XOFERA PRIVADA
És el cotxe que he demanat?
Valeria?
Valeria Melo.
Només la meva mare em diu pel meu nom.
Pugi.
- Aquest cotxe és millor que el meu pis. - I molt millor que el meu.
És de l'empresa.
Què fa a Rio?
Treballo.
Quina feina fa?
Una que em fa beure abans de començar.
Llavors per què fa aquesta feina?
Vostè per què fa la seva?
Molt fàcil.
Per a justificar que bec.
Suposo que no som tan diferents.
Però si una feina l'ha dut a Rio, no pot ser tan dolenta.
No és tracta d'això. És si ho puc fer o no.
És clar que sí.
N'està segura? No sap què he de fer.
He après dues coses.
La gent a qui li preocupa fer les coses bé sol ser qui les fa bé.
I l'altra cosa?
La gent deixa més propina si li fas riure.
Hola.
Què passa?
Va, avui ho petem!
Llavors el porto a casa?
Allà no trobaré el que busco.
Tinc molta experiència trobant tot tipus de coses.
Què busca?
Senyor Creasy?
Senyor Creasy!
Escolti!
Senyor Creasy!
Què coi fas?
La cartera.
Ara.
Endavant, home.
Em fareu un favor.
Senyor Creasy?
Bona nit.
Escolta, només està begut, d'acord?
No volem problemes.
La cartera.
Parlaré amb ell, d'acord?
Senyor Creasy.
Vol la seva cartera.
Vol la seva…
D'acord, no et posis nerviós.
Tranquil, d'acord? Trauré la meva cartera.
Ara traurà la cartera.
- Estic traient la cartera. - Només traurà la cartera.
D'acord?
Creasy!
Creasy, no!
Vinga, marxem.
Quant costa trobar un lloc per a seure una estona?
Fins que se'm passi la borratxera.
Conec un lloc.
Hòstia.
Poe, què passa?
El meu pare es lleva a dos quarts de cinc i tinc quinze minuts per a arribar a casa.
Tu, les meves claus!
Collons.
Fills de puta.
Encara tinc una oportunitat.
PARE
Merda.
- Pare, no… - Hola, reina de la festa.
Creies que no ho sabia?
Au, va.
Potser la teva mare no. I treu-te la jaqueta.
Almenys el càstig no serà tan…
Hòstia.
On és allò?
Sembla Leblon.
Porta-m'hi ara.
Què?
Ara mateix!
POLICIA
Senyor, no…
- No, aparteu-vos. Deixeu-me anar! - Quiet, no hi vagi.
600 MORTS
Som testimonis d'una crueltat inimaginable.
I respondrem…
El president brasiler ha parlat avui al lloc de l'incident.
Assegura que es prendran mesures
contra qualsevol grup terrorista responsable de l'atemptat
i confirma el seu compromís amb la seguretat.
Sento molt la seva pèrdua.
El Sr. Rayburn era un bon home.
Almenys, tenint en compte la totalitat de la destrucció,
és un miracle que la nena hagi sobreviscut.
De què parla?
La filla del senyor Rayburn.
La van trobar als afores de l'explosió.
Li prometo que estarà segura.
Què saben dels culpables?
Una organització extremista, l'FRP,
ja s'ha declarat responsable.
Sabíem que planejaven alguna cosa contra en Carmo abans de les eleccions,
però res indicava que fos a aquesta escala.
Tenim les imatges d'un edifici adjacent.
Sembla que la Poe és l'únic testimoni viu de l'explosió.
És obvi que està amoïnada i no ha volgut dir res.
On és?
No eres amb ells.
- La gent et voldrà fer moltes preguntes. - Ja ho sé.
No els diguis res, tret i fins que jo t'ho digui.
M'has entès?
Sí, t'he entès.
La teva àvia paterna encara és viva?
Sí.
És la teva familiar més propera?
Sí, suposo.
Aconseguiré que tornis als Estats Units amb la teva àvia.
Fins que no tinguis el bitllet a la mà, no els diràs res, d'acord?
D'acord.
Creasy.
Quan podré tornar a casa?
Abans de demà seria impossible. Després seria inacceptable.
Gràcies.
Quedar-te callada ha sigut molt bona estratègia.
Ara tens l'avantatge.
El teu pare n'estaria orgullós.
Sento la seva pèrdua, senyor Creasy.
Totes les nostres pèrdues.
Gràcies, president.
Li ho agraeixo.
- I segur que el poble també. - Sí.
A veure,
m'han dit que ha pogut parlar amb la testimoni.
Li havia de fer parlar.
- I ha fet el contrari. - Exacte.
I, com que escoltaven, imagino que entenen les condicions.
Vull un allotjament on ella pugui descansar fins demà.
Quan tinguin un bitllet perquè torni a casa,
es reuniran al consolat
i els dirà què va veure i què no.
És una testimoni d'una investigació.
Soares.
Prepararem tot el que demana.
Vostè l'acompanyarà a l'interrogatori
perquè se senti tan còmoda i segura com sigui possible.
Tornaran als Estats Units sent conscients
que podrem comptar amb vostès si sorgeixen més preguntes.
- Li sembla bé? - Sí, senyor.
Només una cosa.
Només ella tornarà a casa.
No l'acompanyarà?
No marxaré fins que els responsables siguin morts.
Parlarem de la seva ajuda amb la investigació
després que la Poe hagi tornat, d'acord?
Enviaré els meus homes perquè vigilin la seva habitació.
Tant és qui hi hagi fora, jo mateix vigilaré des de dins.
I necessitaré una pistola.
Davi, dona'm la funda i la pistola.
Vagi amb compte.
Ahir semblava tenir problemes amb aquest model.
Ha de ser demà.
Entesos.
Tindràs tots els recursos que necessitis.
Ho has entès?
Sí.
I qui és aquest agent de seguretat privat?
Un sol home, un amic de la família.
El seu historial és impressionant,
però els seus dies de glòria són passat.
N'estàs segur?
Confia en mi.
No suposarà cap perill.
Subtítols: Júlia Fuentes Ripoll