INDUSTRIOMRÅDE
Ålreit, mine damer og herrer, jeg har bekreftelse på at målet er på vei.
Når dere er i posisjon, går jeg inn og henter objektet fra kofferten,
akkurat som planlagt.
Det betyr at dere må sørge for å være på de tildelte plassene deres.
Hva venter dere på? Vil dere ha en invitasjon?
-Ikke se på oss. -Kom igjen.
-Vi er inne. -Fortsett til målet.
-Går i posisjon. -Dropp turistruta neste gang.
Barnes, Santos. Sistemann spanderer middag.
-Ett minutt igjen, kaptein. -Ok. Sånn skal det låte.
Vent litt. La meg sjekke med gården.
Agent Tappen, har vi grønt lys?
-Sikker på informasjonen? -Den er god, planen er enda bedre.
Jaså? Hvorfor mener du det?
Jeg utarbeidet den selv.
Greit. Kjør på, Creasy. Ses på den andre siden.
Hurra.
Vi har grønt lys. Siste sjekk av kommunikasjon og kameraer.
-P1, sjekk. -Lima, Charlie. Klare og avventer.
-Team to. -I posisjon og klar.
Ålreit, P3.
P3. Ant. Hører du meg?
Jeg har et problem.
Det er en jævla fugl her. Ser du den på skjermen?
-En hva? -Ser du noe?
Ingen fugl, bare et nærbilde av et rasshøl.
Slutt å kødde. Målet er ti minutter unna. Gjør dere klare.
-Hva faen er det? -Vi har gjester.
Santos.
Send forsterkninger!
Vi trenger hjelp!
Barnes!
Santos.
Alle posisjoner.
LASTEROM
Creasy.
-Creasy… -Hei!
Si til kona mi at jeg elsker…
FIRE ÅR SENERE
BRYMAN DISTRIBUSJON
Vanligvis gjør man honnør til en overordnet offiser.
Men gitt forfatningen din skal jeg se gjennom fingrene.
Regina sier at jeg bekymrer meg for mye for deg.
Takk for at du får henne til å føle seg som en idiot.
Hva håpet du å finne på den andre siden av den søylen?
Kan du ikke bli med meg hjem?
Jobben er ikke veldig tung. Vi trenger deg på teamet.
Vi får deg på beina igjen, og så kan vi snakke om dette senere.
Jeg jobber helst alene nå.
Ja, hvordan går det, synes du?
Velkommen om bord. Litt informasjon om flyvningen.
Vi har nådd marsjhøyden på 30 000 fot.
Estimert flytid til Rio de Janeiro er ni timer og 30 minutter.
Burde spurt hvor "hjem" var før jeg sa ja.
Vel, du vet hva de sier. "Hjem er der kuppet er."
-Hva faen gjør du? -Jeg skal prøve å sove litt.
Nei. Les et magasin eller se en film eller noe.
Folk vil tro jeg tar deg som gissel.
Har alltid trodd at Brasil var litt røffere i kantene.
Det er det.
Men ikke nabolag som Leblon.
-Den er min! -Hei! Pappa er hjemme!
Nei!
Hallo!
Den er min!
-Hei. -Hei.
-Velkommen hjem. -Takk.
-John. -Kom hit. Hei!
Godt å se deg.
Takk, Regin…
Kom hit. Hvor skal du? Kan jeg få en klem?
Kan dere si hei til Mr. Creasy? John, dette er David og Robbie.
-Hva feiler det ham? -Ingenting. Hva slags spørsmål er det?
Hjelp Mr. Creasy med bagasjen og vis ham til rommet.
Kom igjen.
Takk. "Hei, Mr. Creasy."
La oss rydde av, gutter.
Hjelp moren deres med oppvasken. Takk.
Klarer du det? Begge hendene. Og så inn på kjøkkenet.
-Kom. Sånn, ja. Forsiktig… -Takk.
Hva?
Poe!
Kom hit, Poe. Se hvem som er her.
Si hei til Mr. Creasy.
Hei, Poe. Stund siden sist.
Har de slept deg helt hit?
Kan du komme inn og sette deg?
Om det er din mors jakke du har der, så bør du ta den av.
-Poe, er du sulten? Jeg har middag. -Nei, jeg spiste hos Liam.
Vi flytter til et land med kultur og historie,
og hun omgås bare internasjonale skolebarn
hvis foreldre flyr inn alt de trenger så de slipper å delta i verden utenfor.
Kan du være så snill og sette deg med oss?
-Hva? -Ingenting. Bare…
Du fikk voksne menn til å gråte, blant annet, så jeg er bare litt
overrasket over å se deg bli ignorert i ditt eget hjem.
Vel…
-Poe! Du er hjemme! -Davie!
-Kom, jeg har noe å vise deg! -Ok, kom igjen.
Regjeringen frykter et terrorangrep av noe slag før valget.
Sittende president, Carmo, hentet inn firmaet mitt for å forhindre det.
Hva har det å gjøre med denne byggeplassen?
Luksusprosjekter som dette er et av president Carmos viktigste prestasjoner.
Motstanderne mener Carmo fokuserer på luksusleiligheter
framfor de fattige, og informasjon antyder at dette kan være et terrormål.
Men det er ingenting du ikke har sett før.
Presidentens sikkerhetssjef, Prado Soares, skal gi oss en risikovurdering.
Du sa "ikke noe tungt".
Du vet hvordan dette funker. Vi sørger for at det ikke blir tungt.
Beklager forsinkelsen.
Og siden vi allerede er sent i gang,
skal jeg gå rett på sak.
Hva er dette?
Hva er hva?
La oss se på bakgrunnen til denne elitesoldaten.
John Creasy. New Orleans. Den amerikanske hæren, spesialstyrkene.
Tre ganger i Irak og Afghanistan og flere private oppdrag for CIA.
-Ja. -Inntil for fire år siden.
Han ledet en operasjon i Mexico by og fikk hele teamet sitt drept.
Den hendelsen ble aldri skikkelig etterforsket.
Han ble tatt ut av tjenesten i påvente av behandling for alvorlig PTSD.
-Dette er ikke et gamlehjem for veteraner. -La det være klart.
John Creasy er den beste
jeg vet om til situasjoner som denne.
-Den beste? -Ja, den beste.
Gi meg pistolen din.
Kjenner du til dette våpenet, Mr. Creasy?
-Det er en Glock 19. -Veldig bra. Det er en Glock 19.
Og hvis jeg spurte deg,
hvor fort kunne du demontere den?
Det pleide å ta meg åtte sekunder.
Jeg gir deg det dobbelte.
Dette bør være barnemat
for den beste av de beste. Ikke sant?
Sett i gang.
Hei!
Det holder.
Det er nok.
Hva faen?
Hør her. Vi står foran et ustabilt valg,
og vi trenger noen som kan forutse og reagere før det blir problemer.
Så…
…enten tar jeg fryktelig feil om Mr. Creasy,
eller så har jeg feilvurdert hvor seriøs du er.
Beklager det.
Jobbintervjuer er annerledes i dette landet.
Du hørte ham. Jeg er uskikket.
-Jeg sa jo at jeg ikke har vært i felten. -Da ville du ikke ha fått jobben.
-Hva? -Jeg sa at du er rusten.
Men jeg kan gjerne slipe den skarpeste kniven jeg har hatt.
Bør være nok for dem.
Så han bare godtok det, sånn helt uten videre?
Ansatte en fyr som kjørte bilen sin inn i en vegg?
Det, pluss at jeg sa at de kan ansette deg eller miste meg.
-Du burde ikke ha gjort det. -Pisspreik.
Snart vil Soares og karene hans be meg om å få ti til av deg.
Og jeg skal si det jeg sa til onkel Sam.
-Hva da? -Du trenger bare én.
Kom igjen, la oss stikke.
Står menyen på dette autentiske stedet på engelsk,
eller har jeg bare blitt veldig god i portugisisk?
Hvilket språk snakker jeg nå egentlig? Portugisisk? Forstår dere meg?
Engelsk!
-Ikke le av henne. -Hun er morsom.
-Du oppmuntrer henne. Det er ikke moro. -Han ler.
Faren din ler av hva som helst.
-Skal vi dele noe? -Ja, kanskje.
Kylling? De har ikke pizza.
Hei!
John, vent.
John!
John. Hvor skal du? Hva skjer?
Jeg klarer det bare ikke.
Ok, hør her. Jeg tror det er problemet ditt.
Du lar en forferdelig opplevelse knuse deg fullstendig,
men det løser ingenting å låse seg inne og ruge på det.
Noen folk trenger en dytt for å fyre seg opp, men ikke du.
Jobben min er bare å stable litt ved i nærheten av deg,
så fyrer du opp deg selv.
Men det er aldri en rett linje fra A til B.
Ring disse, så kjører de deg hjem.
Og jeg kommer ikke til å slutte å stable ved.
Ikke fordi jeg vil prøve å forandre deg,
men fordi jeg vil minne deg på den mannen jeg vet du fortsatt er.
Ser du? Jeg sa jo at vi hørte til på samme side.
Hva?
Du setter tydeligvis like stor pris på pappas
"det er for ditt eget beste" som jeg gjør.
Men du kan i det minste gå fra bordet.
Ikke spør meg om det du vet er sant
-Trenger ikke å fortelle deg… -Hva gjør du?
-Jeg elsker ditt dyrebare hjerte… -Kan du slutte? Hvorfor synger du det?
Du husker, altså.
Hvorfor fortalte han deg det?
Det trengte han ikke. Jeg var der.
Vi satt i helikopteret, hadde ikke engang tatt av oss utstyret.
Han fikk moren din på satellittelefonen.
Han sa han ikke engang visste hvorfor,
men den var det eneste du ville høre før du la deg om kvelden.
Og hvis han hadde sjansen til å synge den sangen,
samme hvor han var, så skulle han det.
Og så?
Så samme hvor mye han irriterer deg, så elsker han deg uendelig mye høyere.
-Er crewet fra den andre bilen bevæpnet? -Alt klart. En, to, tre, fire, fem, seks.
Hvem er det?
Eskorte. Ferraz sendte ham. Du kan lukke.
-Hva skjer? Dere skal ikke være her. -Det går bra.
Vi har klarering, og vi drar straks uansett.
Dette er forbudt område. Vi må snakke med min…
Faen!
Kom. Vi må få ham ut herfra. Ta ham.
God natt.
Sov søtt.
Glad i dere.
Gå og legg deg, du.
-Jeg tar meg av det. -Lykke til.
Kan vi droppe dette i kveld?
Droppe hva?
"Vi er lei av holdningen din. Vi gjør alt for deg,
og nå prøver vi å hjelpe ham, og du…" et eller annet, "respektløs"
og "magisk land og bortskjemt drittunge".
Det var jo enkelt.
Hør her…
Jeg har prøvd å få deg til å se hva alt dette kan være,
men du føler kanskje at jeg ikke erkjenner hva som kunne ha vært.
Jeg vet du hadde alle vennene dine i LA.
-Og Atlanta før det, og Houston… -Ja.
Og du skulle spille basket på college.
Og jeg ville gått glipp av det, for jeg må dra dit jobben min er.
Dere vil ikke være barn for alltid,
og jeg orker ikke å våkne hver morgen uten at du er der.
Om du så er sint.
Greit.
-Natta. -Ja.
Det glemte jeg nesten.
Jeg fant denne i dag.
Du trodde alltid at mynter var lykkebringende.
Ja, da jeg var ni eller noe.
Jo da, men hvis jeg finner noe som får meg til å tenke på deg,
så må det være lykkebringende.
Ta imot.
Glad i deg.
Glad…
Creasy!
-Nei! -Creasy!
Mr. Creasy?
Hei.
PRIVATSJÅFØR
Er du bilen jeg bestilte?
Valeria?
Valeria Melo. Men bare moren min bruker fornavnet mitt.
Hopp inn.
-Bilen er finere enn leiligheten min. -Mye finere enn min.
Firmabil. Hva bringer deg til Rio?
Jobb.
Hva slags jobb?
En som drev meg til å drikke allerede før jeg begynte.
Så hvorfor tar du denne jobben?
Hvorfor har du jobben din?
Enkelt. For å rettferdiggjøre drikkingen min.
Vi er visst i samme bransje.
Men en jobb som bringer deg til Rio, kan ikke være så ille.
Det handler ikke om det. Men er jeg skikket?
Selvsagt er du det.
Du vet jo ikke engang hva det er.
Jeg har lært to ting.
Folk som er opptatt av å gjøre ting bra, gjør dem som regel bra.
Hva er det andre?
Folk tipser bedre når du får dem til å smile.
Hei.
Hei!
Sånt liker jeg!
Kjører jeg deg hjem?
Finner ikke det jeg leter etter der.
Jeg har lang erfaring med å finne ting.
Hva leter du etter?
Mr. Creasy?
Mr. Creasy! Hei!
Mr. Creasy!
Lommeboka di. Kom igjen.
Bare prøv deg.
Du gjør meg en tjeneste.
Mr. Creasy?
God kveld. Hei. Han er bare full, ok?
Vi er ikke ute etter bråk.
Lommeboka!
Jeg skal snakke med ham. Mr. Creasy.
Han vil ha lommeboka di.
-Han vil… -Hei!
Ok, greit. Ta det rolig.
-Ta det rolig. Jeg skal ta fram lommeboka. -Han tar fram lommeboka.
-Jeg tar fram lommeboka! -Han tar fram lommeboka.
Ok?
Creasy!
Nei!
Kom igjen. Vi bør dra.
Hvor mye for å bare sitte stille en stund?
I hvert fall til jeg blir edru.
Ja, jeg vet om et sted.
Faen.
Poe, hva er galt?
Pappa står opp 04.30, så jeg har 15 minutter på å komme meg hjem.
Hei, nøklene mine!
Faen.
Drittsekker!
Jeg har fortsatt sjansen.
PAPPA
Faen.
-Pappa, jeg… -Frøken Partydyr. Tror du at du lurer meg?
Kanskje moren din. Og apropos, ta av deg jakka før hun våkner.
Skal prøve å minske straffen.
Dæven.
Hvor er det?
-Ser ut som Leblon. -Kjør meg dit.
-Hva? -Nå!
POLITI
Nei, flytt deg! Slipp meg! Kom igjen, slipp meg!
SISTE NYTT: 600 PERSONER BEKREFTET DØDE
Vi står overfor ubegripelig ondskap.
Og vi skal svare…
Den brasilianske presidenten talte i dag til folket.
Han lovet å handle raskt
så fort en terroristgruppe tar ansvar for bombingen,
og understreket sitt løfte om sikkerhet for folket.
Jeg kondolerer dypt. Mr. Rayburn var en god mann.
Det eneste jeg kan si, med tanke på ødeleggelsene,
er at det er et mirakel at jenta overlevde.
Hva snakker du om?
Datteren til Mr. Rayburn.
Hun ble funnet like utenfor eksplosjonssonen.
-Vi sørger for at hun er trygg. -Hva vet du om angriperne?
Den ekstremistiske organisasjonen FRP har allerede tatt på seg ansvaret.
Vi hørte rykter om at de planla noe for å prøve å skade Carmo før valget,
men ingenting tydet på noe så barbarisk eller omfattende.
Vi har overvåkningsopptak fra nabobygningen.
Poe kan være det eneste vitnet til selve eksplosjonen.
Hun er forståelig nok redd og har nektet å snakke.
Hvor er hun?
Du var ikke med dem.
-De ønsker å stille deg spørsmål. -Jeg vet det.
Ikke fortell dem noe jeg ikke har bedt deg fortelle. Forstår du det?
Ja, jeg forstår.
-Din fars mor er fortsatt i live, hva? -Ja.
Er hun din nærmeste familie nå?
Ja.
Jeg skal ordne at du får reise hjem til bestemoren din i USA.
Men inntil du har billetten i hånda, forteller du dem ingenting. Ok?
Ok.
Creasy?
Når kan jeg dra hjem?
Noe før i morgen er usannsynlig. Alt etter det er uakseptabelt.
Takk.
Det var klokt av deg å ikke snakke. Det ga deg et overtak.
Faren din ville vært stolt.
Mine dypeste kondolanser, Mr. Creasy. Til alle som har mistet noen.
Takk, president.
Jeg setter pris på det. Det gjør nok folket også.
Ja.
Jeg hørte at jenta som var vitne til hendelsen, ville prate med deg.
Du skulle få henne til å snakke.
-Men du gjorde det motsatte. -Ja.
Og siden dere lyttet, kjenner dere allerede betingelsene.
Jeg vil ha losji fram til i morgen så hun kan hvile og komme seg.
Når dere har et fly klart til å fly henne hjem,
møter hun dere på USAs konsulat
for å gi en detaljert redegjørelse av hva hun så.
-Hun er vitne i en etterforskning. -Soares…
Vi skal sørge for alt du ba om.
Og du blir med henne under avhøret,
så hun kan være så avslappet og grundig som mulig.
Så drar dere tilbake til USA med en enighet om
at hun vil samarbeide derfra om flere spørsmål dukker opp.
-Høres det greit ut? -Ja, sir.
Bare én ting.
Kun Poe reiser tilbake til USA.
Blir du ikke med henne?
Ikke før de som er ansvarlige for Rayburn og familien, er døde.
Vi kan diskutere hvordan du kan hjelpe etterforskningen
etter at Poe er trygt hjemme. Ok?
Jeg plasserer vakter utenfor rommet hennes.
Uansett hvem som er utenfor, vil jeg være på innsiden.
Og jeg trenger et våpen.
Davi. Gi meg våpenet ditt.
Vær forsiktig. Du slet litt med denne modellen i går.
-Det må skje i morgen. -Forstått.
Du vil få hva du enn trenger av ressurser.
-Forstår du? -Ja.
Og hva slags privat sikkerhet har jenta?
Én mann. En venn av familien. CV-en hans er imponerende,
men han er ikke lenger den han var.
-Er du sikker på det? -Stol på meg.
Han blir ikke et problem.
Tekst: Marie Wisur Lofthus