PRŮMYSLOVÁ ZÓNA VALLEJO
Tak jo, dámy a pánové,
právě nám potvrdili, že cíl je na cestě.
Až budete na místech, půjdu dovnitř a cíl oddělím od kufříku,
jak jsem naplánoval.
To znamená, že vy všichni musíte být na svých místech.
Co se děje, týme? Čekáte na pozvání?
- My za to nemůžeme. - Jdeme.
- Jsme tam. - Pokračujte k cíli.
- Jdu na místo. - Příště vynech vyhlídkovou trasu.
Barnesová, Santosi, poslední platí večeři.
Ještě minuta, kapitáne.
Dobře, to jsem chtěl slyšet. Dejte mi chvíli, ještě to ohlásím Farmě.
Agente Tappene, máme povolení pokračovat?
Věříte té informaci?
Je dobrá a náš plán ještě lepší.
Jo?
Proč myslíte?
Vymyslel jsem ho já sám.
Dobře. Máte zelenou, Creasy. Ozvěte se, až bude hotovo.
Hurá.
HLAVNÍ CHODBA
Týme, dostali jsme zelenou. Kontrola vysílaček a kamer.
P1, kontrola.
Rozumím. Jsme na místě a čekáme.
Druhý tým.
- Rozumím. - Jsme připraveni.
Dobře, P3.
SERVEROVNA 2
P3. Ante. Slyšíš mě?
Creasy, asi mám problém.
Je tu něco neslušnýho. Podívej se na monitory.
- Co? - Vidíš něco?
Ne, nic takovýho, ale vidím pořádnýho blbečka.
Přestaň blbnout. Cíl dorazí za deset minut. Připravte se.
- P1, co to sakra je? - Creasy, máme společnost.
Santosi.
Potřebuju posily.
Potřebuju pomoc.
Barnesová!
Santosi.
Všichni se hlaste!
NAKLÁDACÍ RAMPA
Creasy.
- Creasy. - Hej!
Řekni mý ženě, že ji milu…
O ČTYŘI ROKY POZDĚJI
MUŽ V OHNI
Obyčejně se nadřízenýmu salutuje.
Ale vzhledem k tvýmu stavu ti to odpustím.
Regina mi pořád říká, že se o tebe moc bojím.
Chci ti poděkovat za to, že jsi z ní udělal pitomce.
Neřekneš mi, cos hledal na druhý straně toho sloupu?
Co kdyby ses vrátil se mnou?
Mám novou práci a není náročná. Hodil by ses nám v týmu.
Postavíme tě na nohy
a tohle můžeme řešit potom.
Momentálně pracuju spíš jen sám.
Jo? A jak to jde?
Dobré ráno a vítejte na palubě. Jen rychlé informace.
Dosáhli jsme nadmořské výšky 9 000 metrů.
Odhadovaná doba letu do Ria de Janeira je 9,5 hodin.
Asi jsem se měl zeptat, kde vlastně máš domov.
Víš, jak se to říká. Domov je tam, kde je převrat.
- Co to sakra děláš? - Snažím se trochu prospat.
Jo, tak to ne. Musíš si číst časopis
nebo si pustit film. Ať to nevypadá, že jsi můj rukojmí.
Vždycky jsem si myslel, že Brazílie je trochu drsnější.
Však taky je.
Jen ne ve čtvrtích jako Leblon.
Je moje!
Hej! Táta je doma!
Ne!
Haló!
Je moje!
- Ahoj. - Ahoj.
- Vítej doma. - Děkuju.
Johne?
Pojďte sem. Ahoj.
Jsem ráda, že jsi přijel.
Díky, Regin…
Pojďte sem. Kam jdete?
No tak, ani mě neobejmete?
Díky. Pozdravíte pana Creasyho? Johne, tohle jsou David a Robbie.
Co to s ním je?
Nic. Co je to za otázku?
Co kdybyste mu pomohli s věcmi a ukázali mu jeho pokoj? Tak šup.
Děkuju. Dobrý den, pane Creasy.
Kluci, sklidíte talíře?
Kluci, pomozte mámě, prosím. Díky.
Máš to? Oběma rukama, jo?
Na. Můžeš jít.
- Tak pojďte. Dobrá práce. Opatrně. - Díky.
Co?
Hej, Poe.
Pojď sem.
Hele, kdo tu je.
Pozdrav pana Creasyho.
Ahoj, Poe. Už je to dlouho.
Vážně tě přitáhli až sem?
Mohla by ses jít navečeřet?
Pokud je to bunda tvý mámy, schovej ji, než ji uvidí.
Poe, máš hlad? Máme večeři.
Ne, jedla jsem u Liama.
Jo. Vezmeme ji do země s bohatou kulturou,
a ji zajímají jen mezinárodní spolužáci, jejichž rodiče sem přiletěli se vším,
aby nemuseli být součástí světa, který je obklopuje.
Můžeš si sednout k nám? Prosím?
Co?
Nic, jen…
Vzpomínám si, jak jsi dokázal rozbrečet dospělý chlapy, tak mě trochu…
Trochu mě překvapuje, že na tebe kašlou vlastní děti, nic víc.
No…
- Poe! Jsi zpátky! - Davie!
Pojď, něco ti musím ukázat.
Jasně, jdeme.
Vláda má obavy z jakéhosi předvolebního teroristického útoku.
Současný prezident Carmo si nás objednal, aby k němu nedošlo.
A jak to souvisí s tím, že jsme na staveništi?
Podobný nový výstavby jsou význačnými Carmovými úspěchy.
Jeho protikandidáti mají pocit, že řeší bydlení pro bohatý, ne pro chudý,
a podle našich informací se na ně můžou zaměřit teroristé.
S tím si nelam hlavu, nic novýho.
Sejdeme se s Pradem Soaresem,
šéfem prezidentovy ochranky, který nám k tomu řekne víc.
Říkals, že to nebude drsný.
Víš, jak to chodí.
Drsný to nebude díky nám dvěma.
Za to čekání se omlouvám.
A protože začínáme pozdě,
přejdu rovnou k věci.
Co to má být?
Co jako?
Proberme historii tohoto elitního profesionála.
John Creasy. New Orleans, Louisiana. Speciální jednotky americké armády.
Třikrát v Iráku a Afghánistánu. A pak?
- Spousta soukromých misí pro CIA. - Ano.
Než před čtyřmi roky vedl operaci v Mexico City, kdy celý jeho tým zemřel.
Mám za to, že se to nikdy řádně nevyšetřilo.
Následně byl odvolán z aktivní služby a začal se léčit s těžkou formou PTSD.
Nejsme odkladiště zlomených vojáků.
Dobře, něco si tu vyjasníme.
John Creasy je pro tuto situaci
ten nejlepší člověk, jakého znám.
- Nejlepší? - Jo, nejlepší.
Dej mi svou zbraň.
Znáte tuhle zbraň, pane Creasy?
Je to Glock. Glock 19.
Velmi dobře. Je to Glock 19.
A kdybych se vás zeptal,
jak rychle ho dokážete rozebrat?
Zvládal jsem to do osmi sekund.
Dám vám dvakrát tolik času.
Pro nejlepšího z nejlepších by to měla být hračka, ne, pane Rayburne?
Teď.
Hej!
To stačí.
Ustup.
Co to kurva bylo?
Pane Rayburne, čekají nás nebezpečné volby
a potřebujeme někoho, kdo zareaguje dřív, než se něco stane.
Takže…
buď se v panu Creasym strašlivě pletu,
nebo jsem od samého začátku neodhadl vaši vážnost.
Za tamto se omlouvám.
V tomhle koutě světa probíhají pohovory jinak.
Jo, nehodím se na to. Od tý doby jsem nebyl v terénu. To se ti snažím říct.
Kdybys na to neměl, tu práci bys nedostal.
- Co? - Vyšel jsi ze cviku.
Když broušení mýho nejlepšího nože nedělá starosti mně, nemělo by ani jim.
To je celý?
Prostě souhlasil?
Najal si chlapa, kterej to napálil do zdi?
Jo. A taky jsem mu řekl, že buď tě vezme, nebo odcházím.
- To jsi neměl. - Ne, to není pravda.
Soares a jeho chlapi po mně brzo budou chtít deset takových jako ty.
A co jim řeknu? To, co jsem říkal vládě.
A to co?
Stačí vám jeden.
No tak, Johne. Vypadneme odsud.
Je menu tohohle šíleně autentickýho podniku v angličtině,
nebo mám tak dobrou portugalštinu, že už nepoznám rozdíl?
Bože, co za jazyk používám teď?
Portugalštinu? Rozumíš mi?
Mateřštinu.
- Nesměj se jí. - Je vtipná.
- Povzbuzuješ ji. - Je vtipná.
- Moc ne. - Směje se.
Jo, je to tvůj táta. Směje se všemu.
- Nedáme si něco napůl? - Možná.
Kuře? Pizzu nemají.
Hej!
Johne, počkej!
Johne!
Johne! Hej, kam jdeš?
No tak.
Já už prostě nemůžu.
Tak jo, poslouchej. To je tvůj problém.
Ke dnu tě táhne to nejhorší, co tě v životě potkalo.
Ale řešením není být sám a utápět se v tom.
Pod někým musíš zapálit oheň, abys ho motivoval, ale na tebe to neplatí.
Co mám dělat já? Asi jen…
Jen ti nosit dřevo, protože ten oheň si stejně zapálíš sám.
Nic není nikdy jednoduchý, jo?
Tady. Zavolej si taxík domů.
A poslouchej, Johne. To dřevo nosit nepřestanu.
Ne proto, že z tebe chci udělat někoho jinýho,
ale proto, že ti chci připomenout muže, kterým vím, že pořád ještě jsi.
Vidíš? Říkala jsem ti, že jsme na tom stejně.
Co?
Je celkem jasný,
že si tátovo „věř mi, dělám to pro tebe“ užíváš úplně stejně jako já.
Ale když se naštveš, ukončí to večeři.
Neptej se, víš, že to tak je.
Nemusím ti říkat...
Co to děláš?
Srdce tvé že tak rád mám...
Můžeš přestat? Proč to zpíváš?
Takže si to pamatuješ.
Proč ti o tom řekl?
To ani nemusel. Byl jsem u toho.
Ve vrtulníku jsme seděli čtyři, ani jsme si nesundali výstroj.
Jakmile dostal souhlas, satelitním mobilem volal tvý mámě.
Prý ani nevěděl, kde jsi tu písničku slyšela.
Ale před spaním jsi nechtěla slyšet nic jinýho.
A když ti tu písničku mohl zazpívat,
udělal to, ať už byl kdekoliv.
No a?
Dost možná tě fakt štve,
ale nikdy mě nepřesvědčíš, že je to silnější než to, jak tě má rád.
Je posádka druhýho auta ozbrojená?
Hotovo. Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest.
Kdo je to?
Doprovod. Od Ferraze. Můžeš to zavřít.
Co se to tu děje?
- Tady nesmíte být. - V pořádku.
Máme povolení a už se chystáme odjet.
Sem nikdo nesmí. Budu si muset promluvit se svým…
Sakra!
Jedeme! Odneseme ho odsud. Pojď. Chyť ho.
Dobrou, děcka.
Ať se vám zdá něco hezkýho.
Mám vás ráda.
Hej, co kdyby sis šla lehnout?
- Vyřídím to. - Hodně štěstí.
Dobře.
Můžeme to prosím dnes přeskočit?
A co jako?
„Tvůj přístup nás unavuje, všechno děláme jen pro tebe,
pomáháme kamarádovi a ty bla, bla,
neprojevuješ nám úctu, kouzelná země a rozmazlený spratek.“
To bylo snadný.
Podívej.
Chtěl jsem, aby sis uvědomila, jaká příležitost by tohle mohla být,
ale to asi nepůjde, pokud máš pocit, že jsem nevzal v potaz, co mohlo být.
Vím, že jsi v L. A. měla kamarády.
- A předtím v Atlantě a Houstonu. - Jo.
A vím, že bys hrála univerzitní basketbal.
A já bych to neviděl, protože musím následovat svou práci.
To přece víš.
Nebudeme tu spolu věčně a vzal jsem tě s sebou,
protože bych se nechtěl každý den budit a nevídat tě.
I kdybys byla naštvaná.
Dobře.
- Dobrou. - Jo.
Málem bych zapomněl.
Našel jsem tohle.
Vždycky jsi věřila, že nalezené mince nosí štěstí.
Jo, když mi bylo devět.
To jo, ale když najdu něco, díky čemu si vzpomenu na tebe,
není to štěstí?
Pozor.
Mám tě rád.
Já tebe…
Creasy!
- Ne! Prosím! - Creasy!
Pan Creasy?
Dobrý večer.
SOUKROMÁ ŘIDIČKA
Jste můj odvoz?
Valeria.
Valeria Melová.
Křestním jménem mi říká jen máma.
Nastupte si.
Vaše auto je hezčí než můj byt.
A mnohem hezčí než ten můj.
Je služební. Co vás přivádí do Ria?
Práce.
Co za práci děláte?
Takovou, která mě hned donutí pít.
A smím vědět, proč ji teda děláte?
Proč vy děláte tu svou?
To je snadný. Abych měla alkohol na co svádět.
To asi pracujeme v podobný branži.
Ale práce, která vás zavede do Ria,
nemůže být tak zlá.
Nejde o to, jestli je dobrá,
ale jestli ji zvládnu.
Určitě jo.
Jak to můžete vědět? Nevíte, o co jde.
Řeknu vám dva poznatky.
Kdo se bojí, že zklame, pak většinou uspěje.
A ten druhej?
Když vás rozesměju, dostanu větší dýško.
Ahoj.
Ahoj!
To je ono!
Takže vás vezu domů?
Tam nenajdu to, co hledám.
Mám spoustu zkušeností s hledáním lecčehos.
Co hledáte?
Pane Creasy?
Pane Creasy!
Hej!
Pane Creasy!
Peněženku.
Teď.
Jen do toho, kámo.
Prokážeš mi laskavost.
Pane Creasy?
Dobrý večer.
Poslyšte, je jen opilý.
Dobře?
O potíže nestojíme.
Peněženku!
Promluvím s ním, jo?
Pane Creasy.
Chce vaši peněženku, jo?
- Poslouchejte, chce vaši… - Hej!
Tak jo. Hlavně klid.
Hlavně v klidu, jo? Teď si sáhnu pro peněženku.
Sáhne si pro peněženku.
- Vytahuju peněženku! - Už ji vytahuje.
Dobře?
Creasy!
Creasy, ne!
Měli bychom jít.
Co jen tak někde chvíli posedět?
Aspoň než vystřízlivím.
Jo, věděla bych kde.
Sakra.
Poe, co se děje?
Táta vstává v půl pátý a do 15 minut musím být doma, takže…
Hej, moje klíčky!
Sakra.
Pitomci!
Takže to možná pořád stihnu.
TÁTA
Sakra.
- Tati… - No jo, naše malá pařmenka.
Chtěla jsi mě převézt?
- Tady, pane. - Možná mámu.
Koukej si sundat tu bundu a zaracha dostaneš možná jen na týden.
Sakra.
Kde to bylo?
V Leblonu.
Vezměte mě tam.
Cože?
Hned!
Ne! Pusťte mě! No tak, pusťte mě!
600 POTVRZENÝCH MRTVÝCH
Stali jsme se svědky nepředstavitelné krutosti.
A odpovíme…
Na místě výbuchu dnes k občanům promluvil brazilský prezident.
Slíbil rychlý zásah proti teroristům, kteří se k bombovému útoku přihlásí,
a ujistil, že jeho prioritou je zajištění bezpečnosti a ochrany.
Vaší ztráty je mi moc líto.
Pan Rayburn byl dobrý člověk.
Vzhledem k ničivosti té zkázy zůstává jedinou útěchou to,
že je doslova zázrak, že to ta dívka přežila.
O čem to mluvíte?
Dcera pana Rayburna.
Našli ji kousek od místa výbuchu.
Ujišťuji vás, že je v bezpečí.
Co víte o útočnících?
Extremistická organizace zvaná FRP.
Přihlásila se k útoku.
Doslechli jsme se, že se před volbami možná chystají nějak ublížit Carmovi,
ale tak barbarský útok nenaznačovalo zhola nic.
Máme kamerové záznamy z vedlejší budovy.
Poe je podle všeho jediná svědkyně, která ten výbuch viděla přímo.
Pochopitelně je vyděšená
a zatím nám nic neřekla.
Kde je?
Nebyl jsi s nimi.
- Budou ti klást spoustu otázek. - Já vím.
Za žádnou cenu jim nic neříkej, pokud a dokud tě k tomu nevyzvu. Rozumíš?
Jo, rozumím.
Tátova máma ještě pořád žije, ne?
Jo.
Je to nejbližší rodinný příslušník?
Asi jo.
Zařídím, aby tě poslali domů k babičce do Států.
Ale dokud nebudeme mít letenku, nic jim neříkej, jo?
Dobře.
Creasy?
Kdy budu moct jít domů?
Dneska by to bylo nerozumný a později nepřijatelný.
Děkuju.
Mlčela jsi. To byl…
To byl dobrý instinkt. Dalo ti to výhodu.
Táta by na tebe byl hrdý.
Upřímnou soustrast, pane Creasy.
Za všechny mrtvé.
Děkuji, pane.
Toho si vážím.
Jako váš lid.
Ano.
Takže,
prý jste mluvil s dívkou, která všechno viděla.
Měl jste ji rozmluvit.
- A udělal jste opak. - Přesně tak.
A když jste poslouchal, podmínky nejspíš znáte.
Zařiďte pro ni ubytování, aby si do zítra mohla odpočinout.
Až jí zařídíte let za rodinou, setká se s vámi na americké ambasádě
a detailně vám popíše, co viděla nebo neviděla.
Je svědkem důležitého vyšetřování.
Soaresi.
Vše bude zařízeno, jak jste řekl.
A na tu ambasádu ji doprovodíte,
aby se cítila co nejbezpečněji a byla co nejdůkladnější.
Pak se s ní do Států vrátíte s tím,
že nám bude stále při ruce, pokud bychom měli další otázky.
- Je to přijatelné? - Ano, pane.
Ještě jedna věc.
Let do Ameriky zařiďte jen Poe.
Vy se k ní nepřidáte?
Neodjedu, dokud nebudou vrazi Rayburna a jeho rodiny mrtví.
Využití vašich schopností ve vyšetřování toho útoku probereme,
až se Poe bezpečně vrátí domů. Ano?
Před jejím pokojem nechám hlídat svou ochranku.
Ať bude venku kdokoliv, uvnitř ji budu hlídat já osobně.
A taky budu chtít zbraň.
Davi.
Dej mi svou zbraň.
Buďte opatrný. Včera jste měl s tímto modelem jisté potíže.
Musí se to stát zítra.
Rozumím.
Poskytneme vám cokoliv, co budete potřebovat.
Rozumíte?
Ano.
A co je zač ten její osobní ochránce?
Jeden muž. Rodinný přítel.
Má docela působivou minulost,
ale své nejlepší dny už má za sebou.
Víte to jistě?
Věřte mi.
Bude úplně neškodný.
Překlad titulků: Tomáš Pikl