Порязвания, драскотини, саможертви.
А сега съпругът ми е в Охайо
на интервю за работа.
Може да се преместим. Това е животът.
Твоето е фантазия с чужд съпруг.
Ще се местите ли?
- Има ли значение? - Има.
- Ти си ми приятелка. - Също като Нанси, а ти чукаш съпруга й.
Мери Симпсън винаги е търсила доброто в хората.
Независимо че те винаги я разочароваха.
- Напусни дома ми. - Мери.
Вън!
Тя не беше наивна, беше видяла грозните страни на света.
Беше се научила да си създава собствен свят.
Но животът имаше други планове за Мери.
Чу ли я, Нанс?
Получи каквото искаше.
ТРЕТА ГЛАВА МЕРИ
Мери не помнеше откога не беше надскачала себе си.
Някога мислеше, че може всичко.
Много преди ежедневното пазаруване и училищните базари…
"… и удобното бельо.
Мери имаше амбиции и мечти, таен плам, който пазеше ревностно.
Знаеше какво иска и го получаваше. Така завоюва Хауърд.
Стана негова асистентка, щом записа докторантура.
Десетилетия по-късно още усещаше тялото му върху себе си,
драскането на тапицерията на дивана по гърба си.
Тя можеше…" Съжалявам.
"Бракът му беше мъртъв от години.
Щеше да напусне жена си, но се боеше, че тя отново ще си пререже вените.
Мери си казваше, че съжалява горката жена,
но всъщност изневярата правеше връзката й още по-апетитна.
Тя го желаеше и не се срамуваше от себе си. "
Това е само началото.
Не исках да звучи толкова порнографски.
Нека анализираме текста.
Съдържа интересни моменти.
"Удобно бельо"? Веднага се припознах в тази жена.
- Благодаря. - Добре, какво мислите? Как ви се стори?
- Кажете. - Допадна ми искреността.
На мен също, нужна е смелост, за да се опишеш като неморален човек.
Да, неморален и неприятен.
Кой друг смята героинята в историята на Мери за неприятна?
Тя има връзка с женен мъж
и е съгласна жена му да се самоубие.
Не е съгласна. Съжалявам.
Как може Мери да спечели читателите?
Аз лично бих предпочел да ни разкаже за Нанси.
- Да. - Дори не съм я споменала.
- Да не се отклоняваме. - Видяхме те на снимки на стената й.
Съгласна съм с Ръсел, пиши за Нанси.
Романът може да стане криминален или трилър.
- Гениално. - Да.
Мъжът й ли я уби в действителност?
- Или приятелката й. - Коя е тя?
- Още не е… - Успокойте се.
Дъщерята публикува видео.
- Какво видео? - Стана хит, оказа се, че съпругът…
- Робърт. - Голям хубавец.
Спал е с най-близката приятелка на Нанси - Елинор.
ПО РОМАНА НА АРАМИНТА ХОЛ
Мери знаеше, че приятелството й с Нанси е най-интересното нещо в живота й.
Тя разбираше магнетизма на обаятелната блондинка със сияйна кожа.
КОЯ Е ИСТИНСКАТА НАНСИ?
И знаеше, че не можеше да се мери с нея.
Но Мери нехаеше за хорското схващане за съвършенство.
Тя беше най-голямото от пет деца в плантация за канабис през 80-те г.
И не се чувстваше ощетена.
Защото с малко въображение изкривяваше действителността както й е угодно.
Вие ли сте Шон?
- Да. - Пратиха ме при вас.
Търся лекарство за настинка.
Имате ли такова?
- Дневно или нощно? - Дневно.
- Ще проверя в склада. - Ако обичате.
Благодаря.
Някои хора имаха богатство и положение.
Мери притежаваше нещо много по-полезно.
Изобретателност.
- Благодаря. - И аз.
АДЕРОЛ
Добре.
Принцеса Тили Тъмороу погледна нагоре към стълбите на Пирамидата на Слънцето.
Драконе, какво има на върха на Пирамидата?
Драконът бълва огън, но някак приятелски и мило.
Днес ще видиш отново майка си -
прочутата археоложка и кралица Таня Тъмороу.
И принцеса Тили Тъмороу хукна по стълбите на Пирамидата на Слънцето.
Бързаше да стигне до върха.
Тя ахна от изненада.
- Ще довършим приказката утре. - Не!
- Мамо, моля те, продължи. - Добре, но утре.
- Кой иска дракона? - Аз!
Мисля, че е ред на Джуни, миличка.
Съжалявам, но ти ще получиш принцесата.
- Хващай. - Благодаря.
Обичам те.
- И аз теб. - Лека нощ.
Ти печелиш дракона.
- Лека нощ, обичам те. - И аз теб.
Минаха почти два месеца
от убийството на Нанси Хенеси - съпруга от Пасадина.
Нанс, дават те по телевизията.
Приятелката на жертвата Елинор Буше е новата заподозряна по случая.
- Следователите разследват и… - Глупости, на какво основание?
…съпруга на жертвата, Робърт Хенеси.
Не успяхме да се свържем с г-жа Буше и г-н Хенеси,
но очакваме изявление от семейство Хенеси.
Мери, Мери, защо се начумери?
- Как градинката върви? - Здравей.
Със сребърни звънчета, раковини и прислужници ли я нареди?
Каза, че полетът е утре.
Отмениха сутрешната среща и се върнах веднага, за да ти кажа лично.
Ще ме назначат.
На постоянно място, деканът ми го каза на обяда.
Другите кандидати са се изложили, харесали са моя милост.
- Защо да не те харесат? - Те ценят работата ми.
- Честито, това е страхотно. - "Страхотно" ли?
Цезар се връща победител от битка,
минава с хората си през площада, а ти казваш "страхотно"?
Извинявай. Гордея се с теб.
Да живее героят завоевател!
- Кога започваш? - През август.
- Колко време имаме да решим? - Какво да решаваме?
Дали ще се преместим в Охайо.
Никога не съм ходила там.
- Бонбони, спагети с чили, ще ти хареса. - Питам сериозно.
Арти тъкмо свикна с училището.
А Джуни обича да ходи на пиано.
- Маркъс… - Той вече е голям.
Не може все за момичетата да мислим, и аз съм човек.
- Имаме приятели тук. - Това някаква шега ли е?
Къщата ли съм объркал?
- Тази длъжност е нашата мечта. - При други обстоятелства.
Последната ми работа беше да пиша програма на третокласен балет.
Аз съм учен, мога повече, а и ни трябват пари.
Ще си намеря работа.
- Така се разбрахме. - Така ли?
Да, когато забременях с Маркъс. Помниш ли?
Разбрахме се ти да градиш кариера, докато той е малък.
После ще дойде моят ред.
Оттогава всичко се промени, Мер.
Тогава бях женен за лудата Джени.
- Търся решение… - На създаден от теб проблем. Гадост!
Днес е най-великият ден в кариерата ми, но ти пак не си доволна.
Преди ме подкрепяше. Благодаря ти много, Мери.
Съжалявам.
Имаш право. Доволна съм.
- Наистина ли? - Да.
Всичко се случва много по-бързо, отколкото очаквах.
Ще ни се отрази добре.
Там ще бъдем щастливи.
Добре.
Получи ли съобщението ми?
- Кое? - За Елинор.
Мислех, че съм ти отговорил.
Казахме си ужасни неща.
Никога не сме се карали така.
И двете имате нужда от пространство.
Не е здравословно да сте толкова близки.
- Уморен съм. Идваш ли? - Да, след малко.
Само едно, контролираш се.
БОНБОНИ
Мери мразеше думата "съпруга".
Още повече - "домакиня".
Нито една от двете не описваше правилно нейното ежедневие.
Но ако някой поискаше от нея отчет за времето й, нямаше да може да го даде.
Никога не е можела да помни факти и подробности.
А и преди убийството на приятелката й никой не й беше търсил сметка за нищо.
- Внимавайте, горещо е. - Благодаря ви.
Следовател Ганц иска да ни зададе няколко въпроса.
- Добре. - Няма да ви отнема много време.
Здравей.
Кога разбрахте за аферата на г-н Хенеси с г-ца Буше?
- Вчера сутринта. - Вчера.
- Според вас кога е започнала? - След смъртта на Нанси.
- Сигурна ли сте? - Да.
Постъпката на Елинор е ужасна, но тя някога беше влюбена в него.
Увлякла се е от мъка.
Няма да избягат заедно.
Нищо сериозно.
Виждали ли сте някой от тях да си изпуска нервите?
Елинор? Не.
Да, но Робърт…
- Когато си пийне, става сприхав. - Доколко?
Робърт е… Как да се изразя? Свикнал е да получава каквото иска.
Познавате го - той е красив, богат и разглезен.
Учил в скъпи училища, но за жалост няма покритие.
Когато не получи каквото иска… Да, виждал съм го да избухва.
- Написал е писмо на Нанси. - Какво писмо?
Робърт е знаел за изневярата й. Престорил се е на изненадан, но е излъгал.
Скарали са се и Нанси се е уплашила от него.
Написал й е извинително писмо. Елинор ми каза за него вчера.
- Ще проверя. - Проверихте ли пастрока на Нанси - Скот?
Г-н Рийд ли?
Да. Знаете ли, че я е насилвал, когато е била малка?
- Проверихте ли този факт? - Свързахме се с него.
Той каза, че не е осъществявал контакт с г-жа Хенеси от 20 години.
- Може би вие знаете друго. - Тя се страхуваше от него.
Има негова скица в тетрадката й.
Ясно е, че се е бояла от него.
Добре.
Добре ли?
Трябва да проверите тези факти. Един от тези мъже е убил приятелката ми.
Защо мислите, че е бил мъж?
- Да не би… - Жена ми ви отдели достатъчно време.
За което сме й благодарни. Имам още един въпрос.
- В колко часа сте напуснали ресторанта? - Около 21 часа.
Ако барман твърди, че сте пили още,
след като дамите са си тръгнали, лъже ли?
Останах за едно питие.
Той ни каза, че се е наложило да ви, цитирам: "Изсипе в такси".
Възможно ли е да ви се губят моменти?
Жена ми се прибра в 22:30 часа и си легна. Бях с нея през цялата нощ.
- Не мога. - Добре.
Да се обадя ли на адвокат?
Успокойте се, приключихме.
Това нейната тетрадка ли е?
Нея ли показа на следователката?
Да, сигурно си виждал Нанси да прави скици на репетициите.
- Може, полицаите видяха ли я? - Да, но не са я сметнали за полезна.
- А полезна ли е? - Да.
Видя, че следовател Ганц не обърна внимание на рисунката.
Мисля, че ако намеря нещо категорично…
- Ще оневиниш Елинор. - Искам да разбера кой е убил Нанси.
Чакам обаждане от агентката по недвижими имоти в Охайо.
Да отложа ли този разговор?
Не.
Прибери тетрадката. Следователката си знае работата.
Нека си я свърши.
Нанси, какво се опитваш да ми кажеш?
Мери така и не повярва в Бог.
Но в онези редки, напрегнати моменти на прозрение,
беше сигурна, че усеща да я води някаква тайнствена сила.
И в онзи топъл юнски следобед Мери усети тази сила.
Или може би беше Нанси, или адеролът, но й помогна.
КАТУЛ VI
ЩЕ МЕ ДАРИШ С ХИЛЯДИ ЦЕЛУВКИ.
ЩЕ СПРЕМ ДА ГИ БРОИМ.
САМОТНИЦИТЕ ДА НЕ ЗАВИДЯТ НА БЕЗКРАЙНАТА НИ ЛЮБОВ.
КАТУЛ НОВ ПРЕВОД
Д-Р ХАУЪРД СИМПСЪН
"Дари ме с хиляда целувки, после с още сто.
После с още хиляда и с още сто.
После с още хиляда и отново с още сто.
"Ще ме дариш с хиляди целувки.
После ще спрем да ги броим.
Самотниците да не завидят на безкрайната ни любов."
Владеенето ти на древни езици е вдъхновяващо.
Имам малка забележка - "контрубо" по-скоро е "обърквам", а не "забравям".
- С Джени приключихме. - Тя знае ли?
Тя е болна.
Съжалявам, че го казвам, но не се нуждае от съпруг, а от лекар.
Ще я напусна, когато се стабилизира.
- Здравей, Джени. - Там ли е?
ЩЕ МЕ ДАРИШ С ХИЛЯДИ ЦЕЛУВКИ
Изпрати ми офертите и ще ги обсъдим с жена ми.
Благодаря ти, Рита.
Някой може да получи кабинет.
- Намерих това в тетрадката на Нанси. - Какво е?
Страница от "Катул".
- Добре, какво точно? - Подчертан е същият ред.
Хубави думи.
Как се е сдобила Нанси със скромния ти превод
на древноримски поет?
Книгата е в "Амазон".
Не е продадено нито едно копие. Никой не я е чел.
Може аз да съм й я дал, не помня.
Дал си на Нанси книга с поезия?
Да, говорехме си на репетиция и разговорът се завъртя към работата ми.
Обещах й книгата ми, не очаквах да я прочете.
- Добре ли си? - Кажи ми какво става.
- И аз това питам. - Защо си й дал книгата?
Мери, зениците ти са като палачинки.
Мислех, че това вече е зад гърба ни.
- Пак ли вземаш хапчета? - Сменяш темата.
Мери, не губи контрол отново.
Помниш ли какво стана миналия път, колко бяхме уплашени?
- Не, сега е различно. - Изложи децата ни на риск.
Беше чист късмет, че Джуни не пострада.
Мери мислеше и премисляше ситуацията.
Опита се да я види от всеки ъгъл, но не намираше логика.
Нанси и Хауърд. Хауърд и Нанси.
Хауърд й се стори напълно непознат човек.
Но в същото време беше същият, като фалшификат на Хауърд.
Винаги ли е миришел така?
И Нанси ли беше фалшива?
Коя беше истинската Нанси Хенеси?
Проклетият балет.
Онази нощ.
Трябваше да се досети.
Мери трябваше да говори с Хауърд…
но той отново беше начумерен.
Нанси изглеждаше объркана.
Свързахте се с Нанси Хенеси. В момента не мога да говоря.
Загрижеността оправдаваше любопитството й.
Сълзите бяха истински.
Мери?
Всичко останало беше лъжа. Гледаше Мери в очите и я излъга.
- Спокойно. - Когато пие, Робърт става друг човек.
Не знам защо избухна, но трябваше да се махна от къщата.
Нямах план, просто карах.
Защо сподели с Хауърд, а не с мен или Елинор?
Не исках да намразите Робърт.
Хауърд вече го мрази и има опит със… Сещаш се.
Моля те, не съм вземала хероин.
Просто се борех с преумората.
- Всички се друсахме в колежа. - Мер, знам, аз просто…
Хауърд така и не ми помогна.
В отчаянието си правим грешки.
- Ще се върнеш ли вкъщи? - По принцип ли? Надявам се.
Ела да пренощуваш у дома.
- Не. - Да.
Не, няма нужда.
- Вероятно ще ида в къщата в Охай. - Добре.
Днешният ден започна чудесно, но после…
И приключи с най-добрата ти приятелка
и цялото меню за палачинки в "Нормс".
Само това ще запомниш, нали?
Чудесно, имаме още работа, да се захващаме.
Господине, може ли менюто за палачинките?
И милата Мери, нашата нежна и състрадателна дама,
наистина повярва на тези лъжи.
- Миличък, какво става? - Не мога да спя.
Обикновено спиш като пън.
- Нищо ми няма. - Кое точно е нищото?
Обещай да не ми се караш.
Заклевам се.
Чух какво каза следователката за леля Елинор.
Подслушвал ли си?
Ченгетата мислят, че тя е убила леля Нанси, а…
Тя е невинна.
Откъде знаеш?
В онази нощ…
- Тя беше с мен. - Кой?
Елинор дойде да ме вземе от Ван Найс.
Какво си правил там?
Дължах пари и брокерът обеща да ми ги опрости.
- Пак ли залагаш? - За да не искам пари от вас.
- Какво? - С татко вечно се тревожите за пари.
- На пробация си… - Мамо, обеща да не ми се караш.
- Нямаше да ме пуснат, без да им платя. - Боже мой. И си се обадил на Елинор?
- Само тя има толкова пари. - Платила е на брокера?
Ченгетата мислят, че е убила леля Нанси, а аз съм нейното алиби.
Защитава те.
Не знам какво щеше да стане, ако не беше дошла.
- Но не искам тя да пострада, а… - Миличък.
- Не знам какво да правя. - Успокой се.
- Мамо, не знам какво да правя. - Ела, спокойно.
Не искам с леля Ели да се карате заради мен.
Ние винаги ще бъдем приятелки.
Преживели сме много заедно.
- Да. - Нали?
Ти си добър човек.
- Следващия път се обади на мен. - Исках да си призная.
Но ти спеше, а татко го нямаше.
Какво? Къде е бил баща ти?
Не знам, колата му я нямаше.
- Мамо? - Всичко е наред.
Върви да поспиш.
Ще говорим утре, спокойно.
Хауърд лъже за всичко.
Каза на полицаите, че е бил вкъщи.
Кога е излязъл?
Беше с онова сако.
Късметлийския пръстен ли носиш?
Каза, че ще ми дава сигурност, нали?
Изглеждаш ядосана. Така ли е?
Да, ядосвам се на теб, Нанси.
Приятелството ни нищо ли не е значело за теб?
- Как си могла да ми го причиниш? - Както и ти - на съпругата на Хауърд.
- Какво? Не, тогава беше различно. - Каква е разликата?
Кой е?
Джени?
- Познаваме ли се? - Аз съм - Мери.
Мери Маккормак.
Боже мой, Мери.
- Съжалявам, че дойдох без покана. - Как ме откри?
Следвам те във Фейсбук, признавам, колкото и да ме е срам.
- Хауърд ли те праща? Знае ли къде живея? - Той не знае, че съм тук.
- Какво се е случило, Мери? - Наистина съм тук.
Когато с Хауърд бяхте…
Какво се опитвам да кажа? Когато с Хауърд станахте двойка…
Той четеше ли ти поезия?
Това ли е въпросът ти?
Помогни ми да го разбера.
Не, извинявай, говоря глупости.
Държа се като луда, не си ми длъжна.
Съпругът ти те заряза заради мен, сигурно ме мразиш.
Това ли ти е казал? Че той ме е напуснал?
Да, да.
Забременях и той се разведе с теб.
Искаш ли да научиш истината?
Истината е, че ти не беше първата му студентка, но беше различна.
Ти ме откри, беше гениална млада жена, чакаше те блестяща кариера.
А аз, глупачката, мислех, че те напътствам.
Допуснах те в живота си,
а ти си ме използвала, за да се добереш до него.
Джени, това не е вярно.
Уважавах те,
твоята работа ме вдъхнови да специализирам.
В леглото на мъжа ми.
Разбрах за теб и му казах, че го напускам.
Той ме умоляваше да остана.
Нарече те "поредната незначителна забежка".
И щял да откаже да припознае бебето, ако се съглася да остана.
Не, на мен каза, че си с лабилна психика.
Лабилна ли изглеждах?
Предпочела си да вярваш на него, а не на очите си.
Какво друго ти е казал?
Че си си прерязала вените, направила си опит за самоубийство.
Но той ми остави този белег.
Два реда стъпала. Вечерта, когато му казах, че го напускам.
Скарахме се.
Хауърд не може да приеме някой да го изостави.
Често се сещах за теб през годините.
Чудех се какво е станало с теб.
Можех да те предупредя.
Нямаше да ти повярвам.
Какво ти е сторил Хауърд?
Знам кой е Дейвид.
Винаги съм вярвала, че този стих е само наш, а сега…
Дори не съм сигурна, че някога го е посвещавал на мен.
Мери, той е хищник.
Представям си как го чете на Нанси.
Ясно е, че е бил важен за нея - откъснала е страницата и я е запазила.
Може би нещо й е подсказало, че един ден ти ще го намериш.
Мислела е, че съм глупачка.
- Не. - И с право.
- За бога, имаш ли хапче за глава? - Да.
Не си глупава, просто не е имало причина да допускаш такова нещо.
Постъпил е така и с Джени, защо аз да съм различна?
Не искам да се виниш.
- Имаше и други. - Какво?
Други жени.
- Не си ми казвала. - Защо да ти казвам?
Нямаше да го напусна.
Не бих го причинила на децата.
А и той винаги се връщаше.
Аз се нуждаех от него, той - от мен, само това беше важно.
Веднъж, беше преди пет-шест години,
докато къпех момичетата, жена почука на вратата.
Тя беше млада, на 20 и няколко години, слаба.
Хауърд каза, че е недоволна от оценката си студентка.
Заведе я в кабинета си и затвори вратата.
Ти какво направи?
Изкъпах момичетата.
Не казах и дума.
Защитавала си себе си и семейството си.
Но ако бях казала нещо тогава, може би Нанси щеше да е още жива.
Но ти нямаше да бъдеш.
- За бога, свалил е пръстена от трупа й. - Божичко.
Ели, Хауърд го е свалил от безжизненото й тяло.
Не мога да повярвам, нищо в живота ми не е реално.
Не, чуй ме.
Аз и ти сме тук. Това е реалността.
Ти се нуждаеше от мен, а аз те изритах от дома си. Съжалявам.
Не трябваше да те лъжа за Робърт.
Маркъс ми каза какво си направила.
Защо рискуваш свободата си, за да защитиш сина ми?
Шегуваш ли се? Той е и мое дете, присъствах на раждането му.
Готова съм на всичко, за да го предпазя.
Да, знам, че е така.
- Ели. - Какво?
Той е. Забравих си телефона.
Какво да правя?
- Вдигни, разбери какво знае. - Добре.
Ало?
Къде е тя? Къде е Мери?
Какво? Не разбирам какво намекваш. Посред нощ е.
Трябва веднага да говоря с нея. Артемис е в болницата.
Казаха, че е в осма стая.
Арти, миличка, мама е тук. Какво се е случило?
Майче, не ни пречете.
- Мери, не им пречи. - Нужна съм й.
Моля ви, кажете ми какво става.
- Ела, опитваме се да я стабилизираме. - Какво?
Погълнала е хапчета.
- Какви? - Били са тук.
Кутийката позната ли ви е? Какви бяха хапчетата?
Кажете ни, за да помогнем на дъщеря ви.
Адерол, десет милиграма. Хапчетата бяха адерол.
Адерол, десет милиграма.
- Мери… - Висок пулс.
145, 160.
Какво става? Кажете ми! Тя добре ли е?
- Арти, мама е тук, чуваш ли? - Не ни пречете.
Арти, мама е тук. Ето ме, миличка.
Мама е с теб. Всичко ще се оправи.
Майка ти е тук, миличка. Ще се оправиш.
Какво става с детенцето ми?
Моля ви, помогнете й.
Превод на субтитрите Анна Делчева