Mamma, vad är det?
Tror du att jag är dum? Att jag är en jävla idiot?
När jag växte upp,
drömde jag att jag hade en superkraft och kunde flyga.
Luften var som vatten, och jag kunde simma i den.
Upp, upp, upp och över bergen in i ett helt nytt liv.
Och det galna är, att drömmen blev sann, på sätt och vis.
Det var min makes makt och pengar som förde mig till en ny värld.
Och varje år, arrangerade jag en nyårsfest för att fira.
Det var ett segerskrik över mitt våldsamma förflutna.
Stavat med pioner och årgångschampagne.
Under 18 år hade jag förfinat dessa fester till nåt som liknade perfektion.
Du har ingen jävla aning om vem jag är.
Jag kunde inte veta att den här festen skulle bli min sista.
KAPITEL TVÅ NANCY
Men för att berätta hur jag hamnade här, måste jag backa bandet.
SJUTTON ÅR TIDIGARE
Hej.
Jag har en nyårsfest att planera. Sluta distrahera mig.
Du distraherar mig.
Du är så sabla sexig.
- Försöker du göra mig galen? - Nej.
Jag försöker bli klar med bordsdekorationerna.
Du.
Vad är det?
Jag vet inte, den här… den här dagen är viktig för mig.
Åh, Nance.
Det är vår första fest som gift par.
Min introduktion till familjen Hennesseys sociala scen.
- Du. - Tänk om det inte duger?
Du är min fru. Du är perfekt.
Och om det är för mycket för dig så ställer vi in.
- Åh, nej. - Säg bara till.
- Nej. - Jo.
Jag bryr mig bara om dig.
Okej.
Folk lär börja komma snart.
Då ger vi dem nåt att avbryta.
Robert älskade mig så extravagant på den tiden.
Så där starkt som man gör i början.
När det finns så mycket kärlek mellan er att den suddar ut varenda brist
och läker alla sår.
Även de äldsta och djupaste.
I början kände jag mig så beskyddad av honom.
Arton år senare var det en helt annan sak.
Älskling, vad tycker du?
Jag har flyttat om lite i år. Ständig förnyelse.
Jag tror att kreditkortsräkningen blir smärtsam den här månaden.
Lite tidigt för sånt, väl?
Det är väl fest? Du, Kit är på väg hit.
Jag vill beta av lite affärsgrejer innan gästerna kommer.
Allvarligt? Det är nyårsdagen.
Ni hade ju ett stort möte precis innan helgerna. Vad…
Vad återstår att diskutera?
Jag är på kontoret.
BASERAT PÅ BOKEN AV ARAMINTA HALL
Ursäkta, du håller på att förbereda på fel plats.
Du får diskutera ändringar med eventkoordinatorn,
men tajma det väl.
Den här festen är årets höjdpunkt för de där Hennessey-asen.
Nancy Hennessey, och du är?
Avskedad?
David.
Nå, David, baren ska faktiskt vara under pergolan där borta.
Då får man lite skugga från blåregnet och utsikt över rosenträdgården.
Ritade du det där? Inte illa.
Du behöver inte smickra mig. Jag ska inte avskeda dig.
Jag skulle nog inte hinna hitta en ersättare.
Mrs Hennessey.
- Ja? - Mrs Hennessey, jag har hemska nyheter.
Vad är det?
Presentpåsarna.
De använde svartvita band istället för de rosa och karmosinröda jag beställde
för att matcha Rose Parade-temat.
Jag har suttit i telefon i en timme för att få dem bytta,
- men alla försäljare har stängt. - Caroline, andas. Vi hinner.
Jag ringer efter förstärkning.
Okej, tack.
Min hjälte. Kom in, tjejer.
Kom.
- Hurra. - Usch, ängel.
Du ska klippa dem i 45-graders vinkel,
så ändarna blir fina och jämna.
Vill du ha det perfekt gjort, eller vill du ha det gjort?
- Kan jag få båda? - Nej.
Robert tycker att jag har låtit festen bli för…extravagant.
Han har nog rätt.
Tjejer, ni kan väl ställa några av de här påsarna utanför,
de som redan har rosetter?
- Det vore toppen. - Ta två var. Så ja, perfekt.
Tack så mycket.
De ser jättefina ut.
Nancy, du arrangerar den allra vackraste nyårsdagfesten
som alla de du älskar kan njuta av.
Och jag tycker att vi alla behöver ett skäl att fira idag.
Är det Marcus?
Det är Howard.
De skar ner på hans schema igen, nu har han bara fyra timmar i veckan.
- Vad? - Jag vet.
Jag vet inte vad vi ska göra.
- Jag kan hjälpa till. - Nej, det var inte så jag… Nej.
Du har redan varit alldeles för generös. Jag kan inte ta mer pengar från dig.
Och jag vill inte ljuga för Howard om det.
Gör inte det, då. Om valet står mellan din makes ego
- och att sätta mat på bordet åt barnen… - Det är inte hans ego. Han har principer.
Universitet vill att han ska lägga upp, gimmicks, typ,
Roms fall enligt TikTok, och…
Han bara… Han tänker inte sjunka till den nivån.
Äsch, det är ju ett nytt år.
Chanser kan komma när man minst anar det.
Min vän Mary tillbad den eviga optimismen.
Sant.
Framförallt när det gällde hennes familj.
- Får vi leka med Coras dockor? - Nej. Tant Nancy är upptagen.
Hon har en stor fest att planera.
Det här är mycket viktigare. Jag frågar henne.
- Tack… Säg tack. - Tack. Tack.
Det älskade jag med henne. Jag behövde det från henne.
Mary var modern jag aldrig hade, och aldrig lärde mig att vara.
Vad?
Är inte det där pappas skjorta?
Han sa att jag kunde få den. Vad vill du, mamma?
Jag bara kollar läget.
Marys barn undrade om de får låna dina American Girl-dockor.
Går det bra?
Ja, jag bryr mig inte.
De kan få de där gamla dockorna om du hittar dem.
Du brukade vara besatt av dem. En gång i tiden.
Ja.
Cora.
Det här är din klänning till festen.
Nu måste jag ånga den igen. Du måste ta bättre hand om dina saker.
Jag ska inte gå på din fest. Mina vänner har knytis i Highland Park.
- Vad? När bestämdes det? - Pappa sa att det var okej.
Gjorde han?
Varför beter du dig så konstigt?
Ingen bryr sig om den här festen förutom du.
- Nu är du oförskämd. - Är jag oförskämd?
Jag har varit hemma från skolan en vecka och du har knappt pratat med mig.
Du pratar mer med den jävla cateringfirman än din egen dotter.
Har du ens frågat mig hur jag mår? Vet du ens vad som händer i mitt liv?
- Raring, jag har varit upptagen… - Det är lugnt. Jag bryr mig inte.
Jag bara… Jag säger bara att det inte är jag som är oförskämd.
När den här festen är avklarad ska jag ta mig tid för dig.
För guds skull, bara gå ut ur mitt rum, tack.
Det skulle betyda mycket för mig om du dök upp, för din pappa också.
Jag tror inte du vet vad pappa bryr sig om längre.
Coras ord gjorde ont, men jag kunde inte klandra henne.
Hon var född in i en värld av fina dockor och dyra kläder.
Men jag blev aldrig kvitt känslan
att jag var en främling som råkat hamna i det här huset.
En fattig vit flicka från Bakersfield som lekte maskerad.
Alltid på gränsen till att bli avslöjad.
Jag försöker göra det så smärtfritt det går.
Jaså? Hur mycket kostar festen?
Tjata fan inte om utlägg, Kit. Det får jag nog av från pappa.
Jag ska ta hand om det. Jag behöver bara lite mer tid.
Jösses, Nancy.
- Jag vill bara träffa min make. - Han är nog inte på humör
- för besökare nu. - Jag tar risken, tack.
Hon kallade mig besökare.
Ja.
Älskling, vad händer? Har vi finansiella problem?
Nej. Det är bara…
Pappa klagar på vårt spenderande, inget mer. Inget att oroa sig för.
Och ändå dricker du din tredje whisky före tolv…
Lägg av.
Har det nåt att göra med mötet ni hade i New York?
Du. Allt är som det ska.
Jag har bara…mycket att göra, det är allt.
Tja…
Jag vet hur man får dig att tänka på annat.
Är det en så bra idé? Gästerna kommer snart.
Låt oss ge dem nåt att avbryta.
Ja?
Du.
Jag är ledsen.
Du.
- Jag bara… - Det var länge sen.
- Vill du berätta vad som pågår? - Nej, det är…
Kan du låta bli att pressa mig just nu? Jag har mycket att tänka på.
Du var bra idag, tjejen.
Jag tittade på dig hela tiden.
Jag såg det. Det var som att du dansade bara för mig.
Innan jag glömmer.
Det här borde täcka dina lektioner kommande två månader.
Jag behöver nya tåspetsskor.
Du är definitivt Pattys flicka.
Hej.
- Gott nytt år, min kära. - Detsamma.
Pappa berömde just rosenträdgården.
Trädgårdsmästarna tycks ta god hand om den.
Jag sköter faktiskt trädgården själv. Jag tycker det är terapeutiskt.
Det tycker jag är fantastiskt.
Mina barn kunde lära sig ett och annat av dig.
De ärvde allt från mig, förutom min arbetsmoral.
Jag vet inte om det är rättvist.
Jag tycker att Robert lägger många timmar på jobb.
Han gör i alla fall utlägg.
I min familj, skedde våldsamheterna öppet…
- Vi hämtar en drink. - …men i Roberts
utövades den ädla konsten passiv aggression.
Välkommen.
Och det hade jag inte märkt, om det inte vore för mina vänner.
Stanna kvar här. Jag kommer snart.
Välkommen. Tack för att du kom.
- Är du okej? - Ja.
- Det där såg…intressant ut. - Det var det.
Flirtade Roberts pappa med dig igen?
Han flirtar inte med mig.
Jösses, det kanske han gör.
Vem vet, de har sitt eget språk. Jag får aldrig till det.
Tjejer. Var försiktiga med de där, okej?
De är värda mer än allt vi äger.
Ingen fara. Cora struntar i dem numera. Och i mig för den delen.
- Sluta. Det gör hon inte. - Nancy!
- Gud. Jag hatar den där kvinnan. Hejdå. - Hej, vad kul att se dig.
Ursäkta mig.
JAG SVÄNGER IN NU…
BEHÖVER EN MARTINI…
- El! - Hej! Gott nytt år.
Du borde inte ha avbrutit din resa för min skull.
Skojar du? Det finns ingenstans jag hellre är.
Herregud. Ingen är så här snygg efter ett 16-timmars flyg.
Var jag otydlig? Vodka. Vermouth. Oliver. I min mun – omedelbart.
Som tur är så känner jag bartendern.
- Delikat. Tack. - Du går inte heller av för hackor.
- Den här betyder trubbel. - Jag vet.
- Hej. - Hej.
- Hur mår du? Bra. - Bra. Du?
- Jag tar en sån där. - Jaså?
Sen när dricker du martini?
Du har varit borta i två veckor. Jag är en ny person nu.
Wow.
- Nancy, brava. Det här är perfekt. - Tack.
Bra jobbat. Var är mannen i huset?
- Visst ja. Jag har inte sett Robert. - Han har lite jobb att få undan.
- Jobbar han idag? - Jag vet.
Eller är det en omskrivning för att ni hade förfest-sex…
- Nej. - …och att han återhämtar sig?
- Vad? - Ja, det är deras grej.
- Det är det väl inte? - Jo.
- Brukade vara. - Och vad hände sen?
Vi har varit i olag på sistone.
Jag försökte initiera tidigare, men han var inte upplagd för det.
Den där fattade jag.
Helt normalt. Sånt hör väl äktenskapet till?
Ellie, säg att det är normalt.
- Ingen aning… - Jaså?
…det är därför jag är singel.
Du har varit gift i evigheter. Försöker du säga
att din make aldrig har haft svårt att prestera?
Wow. Gud.
Vi har haft andra problem, bara inte… inte på det viset.
Jag har trott
att det kunde bero på att hans pappa pressar honom på jobbet.
- Familjefinanser, kan det vara det? - Det…
- Stress? - Absolut.
Leta inte problem där inga finns. Så är det.
- El. - Ja.
Jag…
- Jag vill presentera dig för nån. - Nej. Nej. Nej.
- Jo. Jo, jo, jo, jo. Jo. - Han är frånskild advokat.
Inte skilsmässoadvokat. Han är advokat, och frånskild.
Han spelar tennis med Robert, men han är demokrat.
- Inga fler ihopparningar, sa vi. - Ja.
Det är ingen ihopparning. Bara en presentation.
- Och han känner Beyoncé. - Knappast.
Jo, de gjorde en insamling ihop.
Det borde du väl ha inlett med?
- Ed, hej. - Beyoncé?
Ursäkta mig.
Där har vi henne. Ännu ett år, ännu en vinnare.
- Du är så rar. - Snygg.
Det här är Eleanor. Min vän som jag berättade om.
- Eleanor, vilken ära. - Detsamma.
- Gott nytt år. - Gott nytt år.
Nancy säger att du är från Boston.
Jag studerade juridik på Cambridge.
- Wow! - Ja.
Howard, jag tror vi måste…
- Vi glömde… - Varför?
Vi är skyldiga Howard en drink.
- Ja. Det är vi. - Allvarligt?
Ja.
Vad snällt av dig. Han är rar.
- Visst är han snygg? Ja. - Ja.
Gör mig en tjänst. Nämn inte det jag sa om Howards arbete.
Han skulle bli sårad om han visste att jag sa det…
- Självklart. Jag säger inget. - Tack.
Jag ska bara hälsa på lite folk.
- Jag stannar här. - Okej.
Idag hade Balanchine blivit den första att bli uppsagd,
eller åtminstone stämplad som "problematisk".
Men för honom, liksom för mig,
är dansens syfte inte att trösta publiken eller artisterna.
Dans ska provocera. Egga.
Och med dig vid rodret, Phil, gör den alltid det.
Och inget skulle vara möjligt
utan stöd från generösa styrelsemedlemmar som mrs Hennessey.
- Får jag stjäla maestro lite? - Ursäkta mig.
Jag kan ha hittat den perfekta personen för programmen till nästa produktion.
Han är en högaktad professor
som kanske gör mig en tjänst och öppnar upp sitt schema.
Mary, Howard, det här är Phil Delavigne från LA Metropolitan Ballet.
Han ska just ta sig an ett spännande originalverk vid namn Ariadne.
Det är väl ditt område, Howard? Grekisk mytologi?
Ja. Metaforen om labyrinten
har varit oemotståndlig för lyriska dansare genom åren.
Jag är väl inte den första att ta mig an stycket.
Jag hoppas att min version blir originell.
Dansare har förståeligt nog…
Jag var van att lämnas utanför konversationer med Roberts familj.
Den erfarenheten har…
Men det här handlade inte om segelbåtar eller golfsvingar.
Det var nåt allvarligare på gång.
…i en människogjord struktur.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Visst, men skulle inte du säga att labyrinten är… Det är ett begrepp.
Harlan. Jag är glad att du kunde komma.
Skulle aldrig utebli, tjejen. Kul att se dig.
Hur mår Lena?
Jag trodde Robert hade sagt nåt. Lena och jag är…
Hej, älskling. Du sa att vi bara skulle titta förbi.
Mina vänner väntar på oss på Nobu.
Piper, det här är Nancy. Min klient Roberts fru och vår värdinna.
Trevligt att träffas.
Ditt hus är gigantiskt.
Tack.
Piper, ger du oss en sekund?
Hon arbetar för oss på firman.
Harlan, du har alltid hjälpt mig vad gäller att navigera den här familjen.
Jag har försökt. En kompetent kapitalförvaltare är skyldig klienten…
Vad hände på det där mötet i New York?
- Du får… Du får fråga Robert. - Jag har frågat. Han säger inget.
- Min plikt är gentemot min klient. - Plikt…
Du knullar din 25-åriga sekreterare.
Låt oss inte åberopa nån icke-existerande moralkod.
Det handlar inte om moral, utan om självbevarelsedrift.
Prata med din make.
Vad är det här?
- Du verkar behöva den. - Det är det sista jag behöver just nu.
Jag menar, det är rätt diagnos, men fel medicin.
Jag fattar.
Snygg tatuering. Är det en blomma?
Det är en fraktal. En geometrigrej.
Ett komplext, återkommande mönster som aldrig förändras.
Oavsett hur nära man tittar, hur man zoomar in eller ut,
är det alltid samma sak.
- Har du alltid gillat matte? - Helt ärligt,
jag visste inte vad det var förrän tatueraren förklarade för mig.
Såg det i ett fönster på ett ställe som heter Coal Mine och…
Vänta, Coal… Coal Mine på Bates vid Potomac Park?
- Fan, är du en Bako-tjej? - Jag växte upp mittemot San Lauren.
Du skojar. Jag gick på Vista West.
Wow.
Jag visste att det var nåt med dig. När var senaste gången du var där?
Jag åker inte dit.
Är du för fin för det nu?
Tvärtom faktiskt.
Jag är rädd att om jag åker dit så kommer jag inse att jag inte har förändrats alls.
Att jag är den jag alltid har varit.
Vad är det för fel på det?
Det var farligt.
Tack, Scott.
Jag borde gå in.
- Hon kanske har vaknat. - Du.
Ett glas champagne, gode man. Så, den här Howard. Antikprofessorn?
- Han verkar kunnig. Lite bonnig. - Han är en god vän som behöver en chans.
Du av alla borde veta vilken tajt budget Metro Ballet har.
Vi kanske kan donera mer?
För att betala hans lön. Jag måste bara prata med min man.
- Hej. Du är längre än jag. - Hej.
De brittiska öarna är vackra.
- Men maten… - Gud. Nu ligger jag illa till.
Jag har skrutit om dig i dagar. Jag trodde att ni åtminstone skulle prata.
Jag försökte verkligen. Han är bara så himla tråkig.
- Nej. - Vad är det jag missar?
Din underbara fru, gud signe henne, försökte para ihop mig med din vän Ed.
Ed Holcomb?
- Ser du hur han säger namnet? - Vad?
Han är inte hennes typ.
- Hur vet du det? - Vad håller du på med?
Mitt dejtande är inget problem som måste lösas, okej?
- Jag gillar min självständighet. - Vi vill att du ska vara lycklig.
Jag är lycklig. Jag har dig och Mary, ni är mina själsfränder,
och sen har jag lekkamrater här och där.
- Gud. Inkommande. - Nancy.
Pappa blev lite överväldigad av alla fina drinkar.
Skulle det vara möjligt att ordna fram en simpel kopp kaffe?
Självklart.
Jag såg dig tala med Harlan tidigare.
Ja, jag träffade hans nya flickvän. Vi uppdaterade varandra.
Vad mer pratade du med honom om?
Han berättade inget för mig.
Vissa aspekter av familjeföretaget är komplicerade,
- och du bör hålla dig utanför. - Jag är en del av familjen, Kit.
- Hoppas att jag uttryckte mig klart. - Vad fan har du emot mig?
Allt jag nånsin gjort är att försöka komma dig nära.
Är det för att din far gav oss huset och inte dig?
För jag pratar gärna med honom…
Vem tror du skickade hit mig i första taget?
Vill du veta vad jag har emot dig?
Allt du gör är transaktionellt.
Och det har det varit sen start, men Bobby har börjat inse det.
Jag ska be vår värdinna ge mig dina kontaktuppgifter.
- Jag kan toppa det. - Vad gammaldags.
Herregud! Herregud!
- Förlåt mig. - Det är inte ditt fel. Förlåt.
- Är du okej? - Ja, jag är okej.
- Du blöder. - Nej, nej, nej. Jag mår bra.
Ursäkta mig. Fortsätt roa er.
Älskling?
Får jag?
Får du vad?
Gick du vilse?
- Det finns andra badrum du kan välja. - Nej, nej. Jag gick inte vilse.
Självklart inte. Du bodde här innan vi gjorde.
Jag växte upp här.
På mark min farfar röjde för apelsinodling och oljefält.
Far sparade de vackraste tomterna för våra familjer.
Kan jag få en handduk?
Jane och jag hade aldrig nåt behov av två handfat.
Men vi kom ju väl överens.
Vi installerade dubbla handfat när vi renoverade.
Jag har förstått att du är orolig över vårt spenderande.
Har Bobby sagt det?
Du ska veta att jag är medveten om detta och planerar att trappa ner
vad gäller fester i framtiden.
Jag tycker om dina fester.
Det blir trist utan fest nästa år.
Oavsett vad jag hade utstått hade denna fest alltid min omstart.
Min chans att visa en stolt front.
Bevis för att det här verkligen var mitt liv.
Men det kändes inte så längre.
Det var dags att ta reda på vad min make dolde för mig.
HISTORIK
BODELNING
…FORDRAS FRÅN DIN FRU… …ÄKTENSKAPSSKILLNAD…
Mamma, vad är det?
Tror du att jag är dum? Att jag är en jävla idiot?
- Du är inte offret här… - Stanna. Mamma, stanna.
Mamma, vad är det?
Mamma.
Tror du jag är en jävla idiot?
Mamma, stanna! Stanna bilen.
Allvarligt…
- Den där magen är sjuk. - Galen.
Cora. Vad är det här?
Vi drar. Jag har varit här, enligt dina önsk-order, så…
Nej, vad är det här?
Temat för festen är "white trash". Vänta, titta.
Mitt i prick, va?
Vad var det Josie sa?
- Bonnläppsknytis. - Du kan inte ha på dig det där.
- Lugn. Okej, vi drar. - Ta av det, nu.
- Mamma, du kan inte mena allvar. - Gör du narr av mig?
Min egen dotter?
Vad pratar du om?
Det har inget med dig att göra. Vi roar oss bara.
Att leka fattig med dina rika vänner är inte roligt, det är motbjudande.
Lika motbjudande som det är att spendera tiotusentals dollar
på en brunch för att posta på Insta
- och göra dina vänner avundsjuka? - Okej.
- Var ärlig mot dig själv. - Ni kan gå. Cora kommer inte.
- Jag ska gå. Släpp. - Du stannar.
Du är så falsk och full av skit.
Du har ingen jävla aning om vem jag är.
Var har du varit?
Studion var öppen idag. Jag var där och övade.
Var är Scott?
Han tog en promenad.
Vi åker en sväng.
- Tror du att jag är dum? - Nej.
- Att jag är en jävla idiot? - Nej!
Aj! Mamma!
Du är inte offret här, så försök inte!
- …acquaintance be forgot - Mamma! Stanna!
And never brought to mind…
Mamma!
Should auld acquaintance be…
- Nancy, snälla. - Nancy, stanna. Snälla.
- Herregud. - Nancy.
- Gud, vännen. - Jag svär att jag glömde.
Jag glömde var jag var.
- Det är okej. Ingen fara. - Jag glömde vem jag var.
- Du är okej. Du är okej. - Nu händer det.
Vad?
Nu händer det. Jag håller på att bli min mor.
- Nej. Nej, nej, nej. - Nej, nej, nej.
Det var oundvikligt.
- Jag kan inte förhindra det. - Säg inte så.
Din mor försökte döda dig, Nancy. Det är nåt helt annat.
Du är inte den kvinnan.
- Jag har aldrig slagit Cora tidigare. - Det var bara ett misstag.
- Bara ett misstag. - Du måste andas.
Du kan rätta till det. Sätt dig. Kom. Det ordnar sig.
Så där, ja. Det är okej.
- Robert, då? - Vad menar du?
Han distanserade sig redan innan.
- Jag klarar nog inte att gå tillbaka. - Det behöver du inte.
- Vi måste inte gå dit. - Nej.
Och om du går dit så gör du det inte ensam. Vi följer med dig.
Vi stöttar dig, okej? Vi stöttar dig.
Det är bara ett fartgupp. Ingen bilkrasch.
Bara andas.
Man träffar några tjejer på en fest i college och de blir ens själsfränder.
Ens räddare.
De personer som ser vem man är ända in i märgen och ändå älskar en.
Om man tillåter dem.
Hur ska jag kunna veta om hon inte berättade?
När jag frågar om hennes förflutna ignorerar hon mig
och säger att hon inte vill prata om det.
- Ja, men… - Hon är min mor
- och jag vet inget om henne. - Det är inte ditt fel.
Hej.
Inte just nu, Nance.
Det är okej, gumman. Jag var… Jag var inte mig själv.
Jag är ledsen för det jag sa.
Älskling. Kom.
Vad?
Jag behöver inte din hjälp att medla mellan mig och min dotter.
Det här är inget du löser med ett glas varm mjölk och en kram.
Hon kommer minnas det i resten av sitt liv.
Just därför är det viktigaste nu att hon får en ursäkt.
Nej. Du måste ge henne lite utrymme.
- Vad är det som händer? - Hon är upprörd.
Vad händer mellan oss?
Säg inte att allt är bra. Jag vet att det inte är sant.
När tänker du prata med mig?
Vi tar inte det här nu.
Som barn drömde jag att jag hade en superkraft och kunde flyga.
Upp, upp, upp över bergen och in i ett helt nytt liv.
Hej.
Det var kul att träffa dig idag.
Och jag tänkte att du kanske vill ta en kaffe eller en drink…
Vad gulligt.
Men jag kan inte. Jag är…ledsen om jag gav dig fel intryck.
Ja.
Ja, det gjorde du.
Men jag kunde lika lite fly mitt förflutna som jag kunde flaxa med armarna och flyga.
Det skulle bli kvar med mig precis som ärren på min kropp.
Hålla mig tillbaka på sätt inte ens jag kunde förstå.
Hej.
Ursäktar du? Det där är Junipers jacka.
Här.
Det vore försumligt av mig att inte tacka dig för jobberbjudandet.
Jag vet att du bara gjorde det för att Mary sa nåt.
Min fru är inte den mästarspion hon tror sig vara.
Det var inte en tjänst. Du vore en tillgång för produktionen.
Du ljuger dåligt. Men Phil erbjöd mig jobbet.
Eller han erbjöd det till David.
Han blandade ihop mig med bartendern eller nåt.
Ja, det låter som Phil. Oavsett hur ofta jag rättar honom
- kallar han mig fortfarande Louise. - Louise?
Var kom det ifrån?
Jag antar att det är det enda andra tantnamn han kunde komma på.
- Tycker du att du har ett tantnamn? - Jag vet att jag har det.
Jag döptes efter nån död gammal moster.
Nancy är inte gammalmodigt.
Det har…inte rytmen, men en viskning om dans i sig.
Du är väl dansare?
Jag brukade vara det. Ja.
Jag vet inte. Jag föredrar nog Louise.
Då ses vi väl på baletten, Louise.
Vi ses där, David.
Undertexter: Victoria Heaps