Mamma, hva skjer?
Tror du jeg er dum?
Da jeg var liten, drømte jeg at jeg kunne fly.
Luften var som vann, og jeg kunne svømme i den.
Opp, opp, opp og over fjellene til et helt nytt liv.
Det som er sprøtt, er at det på en måte ble oppfylt.
Det var min manns makt og penger som flyttet meg til en ny verden.
Og hvert år arrangerte jeg en nyttårsfest for å feire.
Det var et seiersrop over den voldsomme fortiden min.
Vist med peoner og årgangschampagne.
Gjennom 18 år hadde jeg raffinert festene til noe som lignet perfeksjon.
Du aner ikke hvem jeg er.
Jeg kunne ikke vite at denne festen ville bli min siste.
KAPITTEL TO NANCY
For å fortelle hvordan jeg kom dit, må jeg gå tilbake.
SYTTEN ÅR TILBAKE
Hei.
Jeg har en nyttårsfest å forberede. Slutt å distrahere meg.
Du distraherer meg.
Du er så sexy.
- Prøver du å gjøre meg gal? - Jeg prøver å gjøre ferdig bordpynten.
Du.
Hva er i veien?
Denne dagen er viktig for meg.
Å, Nance.
Det er vårt første selskap som gift par.
Min introduksjon til Hennessey-sosieteten. Hva om det ikke blir bra nok?
Du er kona mi. Du er perfekt.
Og hvis det er for mye, kan vi avlyse.
- Nei. - Det er bare å si ifra.
- Nei. - Jo.
Alt jeg bryr meg om, er deg.
OK.
Folk kommer snart.
La oss gi dem noe å buse inn til.
Robert elsket meg så overdådig høyt på den tiden.
På den voldsomme måten man gjør i starten.
Når det er så mye kjærlighet at det er som om den visker ut alle lyter
og leger alle sår. Selv de eldste og dypeste.
Jeg følte meg så beskyttet av ham den første tiden.
Atten år senere føltes det annerledes.
Kjære, hva synes du?
Jeg har flyttet noen ting i år. Alltid fornye.
Jeg tror kredittkortregningen blir smertefull denne måneden.
Er det ikke litt tidlig for det?
Det er jo fest. Kit er på vei.
Jeg vil gå gjennom forretninger før gjestene kommer.
Seriøst? Det er nyttårsdagen.
Dere hadde det viktige møtet før jul. Hva kan være igjen å diskutere?
Jeg går på kontoret.
BASERT PÅ BOKEN AV ARAMINTA HALL
Unnskyld meg. Du setter det opp på feil sted.
Du må diskutere forandringer med selskapsplanleggeren,
men velg riktig tidspunkt.
Dette selskapet er årets høydepunkt for disse Hennessey-køddene.
Nancy Hennessey. Og du er?
Oppsagt?
David.
Baren skal settes opp der borte under pergolaen.
Da får den skygge fra blåregnen og utsikt til rosehagen.
Har du tegnet det? Det er ikke verst.
Du trenger ikke å smigre meg. Jeg skal ikke sparke deg.
Jeg har ikke tid til å finne en erstatning.
Mrs. Hennessey. Jeg har fryktelige nyheter.
Hva er det?
Det er gaveposene.
De brukte svarte og hvite bånd i stedet for de i rosa og karmosin
som matcher rose-temaet. Jeg har vært på telefonen i en time for å erstatte dem,
men alle forhandlerne er stengt.
Caroline, trekk pusten dypt. Vi har tid. Jeg skal ringe etter hjelp.
OK. Takk.
Helten min. Kom inn, jenter.
Kom igjen.
- Ja. - Engelen min.
Du må klippe dem i 45-graders vinkel, sånn at endene ser fine og jevne ut.
Vil du ha dem perfekte eller bare ferdig?
- Kan jeg ikke få begge? - Nei.
Robert synes jeg har latt festen bli for ekstravagant.
Jeg tror han har rett.
Jenter, kan dere sette noen av posene på forsiden? De som har sløyfe på.
- Det er fint. - Ta to hver. Perfekt.
Tusen takk.
De er nydelige.
Du arrangerer en fantastisk nyttårsfest for alle du er glad i.
Og jeg synes vi alle trenger en grunn til å feire i dag.
- Er det Marcus? - Det er Howard.
De har kuttet antall klasser igjen, og nå jobber han fire timer i uken.
Jeg vet ikke hva vi skal gjøre.
Jeg kan hjelpe.
Nei, det er ikke det jeg… Nei.
Du har vært altfor sjenerøs alt. Jeg vil ikke ha penger av deg.
Og jeg vil ikke lyve for Howard om det.
Så ikke gjør det. Hvis du må velge mellom din manns selvbilde
og å sette mat på barnas bord, så…
Det er ikke selvbildet hans. Han har prinsipper.
Universitetet vil at han skal gjøre gimmiker
som Romerrikets fall ifølge TikTok, og…
Han vil ikke gå på akkord med standardene sine.
Det er et nytt år. Muligheter kan komme når man minst venter det.
Min venn Mary bekjente seg til evig optimisme-kirken.
Det er sant.
Særlig når det gjaldt familien.
- Kan vi leke med Coras dokker? - Tante Nancy har for mye å gjøre.
- Hun har en stor fest å arrangere. - Det er viktigere. Jeg skal spørre.
- Takk. Si takk. - Tusen takk.
Jeg elsket det ved henne. Jeg trengte det av henne.
Mary var den moren jeg aldri hadde hatt og aldri skjønte hvordan jeg kunne bli.
- Hva er det? - Er ikke det pappas skjorte?
- Han sa at jeg kunne få den. Hva vil du? - Jeg bare ser til deg.
Og Marys barn spør om de kan låne American Girls-dokkene.
Er det greit?
Jeg kunne ikke brydd meg mindre. De kan få dokkene hvis du finner dem.
Du var besatt av dem, vet du. En gang i tiden.
Ja.
Cora.
Dette er kjolen din til festen.
Nå må jeg dampe den igjen. Du må ta bedre vare på tingene dine.
Jeg blir ikke med. Vennene mine i Highland Park har spleisefest.
- Når ble det bestemt? - Pappa sa at det var greit.
Gjorde han det?
Hvorfor oppfører du deg sånn? Ingen andre enn du bryr seg om festen.
Nå er du bare uforskammet.
Er jeg det? Jeg har vært hjemme fra skolen i en uke, og du har ikke snakket til meg.
Du snakker mer med cateringleverandøren enn med din egen datter.
Har du spurt meg om hvordan jeg har det? Vet du hva som foregår i livet mitt?
- Jeg vet at jeg har vært opptatt… - Jeg bryr meg ikke.
Jeg sier bare at det ikke er jeg som er uforskammet.
Etter festen skal jeg ta meg tid til deg.
Bare gå ut av rommet mitt. Vær så snill.
Det ville betydd mye for meg om du kommer innom. For faren din også.
Jeg tror ikke du vet hva pappa bryr seg om lenger.
Coras ord stakk, men jeg kunne ikke klandre henne.
Hun var innfødt i denne verdenen med fine dokker og dyre klær.
Mens jeg følte meg som en fremmed som hadde gått inn i dette store huset.
Hvitt pakk fra Bakersfield som kledde seg ut.
Alltid ett skritt fra å bli avslørt.
Jeg prøver å gjøre dette smertefritt.
Hvor mye har du brukt på festen?
Ikke kritiser meg for pengebruk. Det får jeg nok av fra pappa.
Jeg skal ta meg av det. Jeg trenger bare mer tid.
Herregud, Nancy.
- Jeg skal snakke med mannen min. - Han er neppe i humør
- til gjester nå. - Jeg tar sjansen.
Hun kalte meg en gjest.
Ja.
Hva er det som foregår? Har vi pengeproblemer?
Nei, det er bare…
Pappa klager over pengebruken. Det er ikke noe å bry seg om.
Det gjør at du er på din tredje whisky før tolv.
Kom igjen.
Har det noe å gjøre med møtet dere hadde i New York?
Nei. Alt er i orden.
Jeg har bare mye arbeid å gjøre.
Vel… Jeg vet hvordan jeg kan få deg til å tenke på noe annet.
Tror du det er smart? Gjestene kommer snart.
La oss gi dem noe å buse inn til.
Ja?
Du.
Beklager.
Hei.
- Jeg bare… - Det er lenge siden sist.
Kan du la være å presse meg nå? Jeg har mye å tenke på.
Du var god der oppe i dag.
Jeg så på deg hele tiden.
Ja. Det var som om du danset for bare meg.
Før jeg glemmer det.
Dette bør dekke timene dine de neste to månedene.
Jeg trenger nye ballettsko.
Du er definitivt Pattys jente.
Hallo.
- Godt nytt år, kjære. - I like måte.
Pappa skrøt av rosehagen. Gartnerne tar seg godt av den.
Jeg steller hagen selv. Jeg synes det er terapeutisk.
Jeg synes det er flott. Barna mine kunne lært litt av deg.
De arvet alt av meg, bortsett fra arbeidsetikken.
Det er ikke rettferdig. Robert legger inn mange timer for deg.
Han legger inn utgifter.
I familien min var volden utilslørt.
- Vi finner noe å drikke. - Men i Roberts
var det den subtile kunsten med passiv aggresjon.
Det ville ikke blitt merket om det ikke var for vennene mine.
Vent her. Jeg kommer straks tilbake.
Velkommen. Takk for at dere kom.
- Går det bra? - Ja.
- Det så interessant ut. - Det var det.
- Flørtet Roberts far med deg igjen? - Han flørter ikke med meg.
Kanskje han gjør det. De har et eget hemmelig språk. Jeg skjønner det ikke.
Jenter. Vær forsiktig med dem. De koster mer enn noe vi eier.
Cora bryr seg ikke om dem lenger. Ikke om meg heller.
- Jo, det gjør hun. - Nancy!
- Jeg fordrar ikke den dama. Ha det. - Så hyggelig å se deg.
Unnskyld meg.
ELEANOR ER DER SNART.
TRENGER EN MARTINI…
- El! - Hei! Godt nytt år.
Du trengte ikke å forkorte turen for min skyld.
Tuller du? Det er ingen andre steder jeg ville vært.
Ingen ser så bra ut etter en flytur på 16 timer.
Var jeg ikke krystallklar? Vodka. Vermut. Oliven. I munnen min straks.
Heldigvis for deg kjenner jeg bartenderen.
- Nydelig. Takk. - Du ser ikke så verst ut selv.
- Denne betyr trøbbel. - Ja.
- Hei. - Hei.
- Hvordan har du det? - Bra. Og du?
- Jeg tar en sånn. - Når begynte du å drikke martini?
Du har vært borte i to uker. Jeg er en annen person nå.
- Nancy, brava. Dette er perfekt. - Takk.
Godt gjort. Hvor er mannen i huset?
- Jeg har ikke sett Robert. - Han har arbeid.
- Jobber han i dag? - Ikke sant?
Eller er det en omskriving for at dere hadde sex før festen,
og nå kommer han seg?
- Hva? - De pleier å gjøre det.
- Nei? - Jo.
- Gjorde det før. - Hva skjedde?
Det har vært kjipt i det siste.
Jeg prøvde å ta initiativ tidligere, men det sto ikke godt til.
Jeg skjønte den.
Det er helt normalt. Ekteskap! Ellie, si at det er normalt.
Jeg aner ikke. Det er en grunn til at jeg er singel.
Dere har vært gift i evigheter. Sier du
at han aldri har hatt problemer med å prestere?
Jøss. Herregud.
Vi har hatt problemer på andre måter, men ikke sånn.
Jeg tror det kan være fordi faren hans legger press på ham på jobben.
- Familieøkonomi og sånt? - Det…
Stress? Ikke finn trøbbel der det ikke er noe.
- El. - Ja.
Jeg…
- Jeg vil presentere deg for noen. - Nei.
- Ja. - Han er en skilt advokat.
Ikke skilsmisseadvokat. Han er en skilt advokat.
Han spiller tennis med Robert, men han er demokrat.
Sa vi ikke "ikke mer spleising"?
Det er ikke spleising, bare en presentasjon.
- Og han kjenner Beyoncé. - Nei!
De gjorde veldedighetsarbeid sammen.
- Ed, hei. - Beyoncé?
Unnskyld meg.
Der er hun. Nok et år, nok en vinner.
Så søtt av deg. Dette er Eleanor. Vennen jeg fortalte om.
- Eleanor, så hyggelig. - I like måte.
- Godt nytt år. - Godt nytt år.
Nancy sier at du er fra Boston.
Jeg studerte juss ved Cambridge.
- Jøss! - Ja.
Howard. Jeg tror vi må… Vi skylder Howard en drink.
- Ja, det gjør vi. - Jaså?
Ja.
Det er snilt av deg. Han er søt.
- Han er søt, ja? - Ja.
Gjør meg en tjeneste. Ikke nevn det jeg sa om Howards arbeid.
Da blir han såret over at jeg fortalte det.
- Jeg skal ikke si ett ord. - Takk.
- Jeg skal bare hilse på noen. - Jeg går dit.
I dag ville Balanchine vært den første som ble kansellert,
eller i det minste blitt kalt "problematisk".
Men for ham, som for meg,
skal ikke dans behage publikum eller kunstnerne.
Den skal provosere. Egge.
Og med deg i ledelsen, Phil, gjør den alltid det.
Vi kunne ikke gjort noe av det
uten støtten fra styremedlemmene, som Mrs. Hennessey.
Kan jeg stjele maestroen?
Unnskyld meg.
Jeg kan ha funnet riktig person til å skrive programmet til neste oppsetning.
Han er en høyt aktet professor, og han kan kanskje ta seg tid til det.
Mary, Howard, dette er Phil Delavigne Fra LA Metropolitan Ballet.
Han er i gang med et spennende originalt stykke kalt Ariadne.
Det er jo ditt felt, Howard. Gresk mytologi.
Ja. Metaforen med labyrinten
har vært uimotståelig for kunstnere opp gjennom årene.
Jeg er ikke den første som setter den opp. Jeg håper min versjon er ny.
Kunstnere har…
Jeg var vant til å bli utestengt fra diskusjoner med Roberts familie.
Men dette handlet ikke om seilbåter eller golf.
Det var noe mer alvorlig som foregikk.
…i en menneskeskapt struktur.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Men vil du ikke si at labyrinten er en forestilling?
Harlan. Så fint at du kom.
- Jeg ville ikke gått glipp av det. - Hvordan har Lena det?
Jeg trodde Robert ville nevnt det. Lena og jeg…
Kjære. Du sa at vi bare skulle stikke innom.
Vennene mine venter på oss på Nobu.
Piper, dette er Nancy. Min klient Roberts kone og vertinnen vår.
Så hyggelig å hilse på deg.
Huset deres er digert.
Takk.
Kan du gi oss et øyeblikk?
Hun jobber sammen med oss.
Harlan, du har alltid vært så hjelpsom for meg
med å navigere gjennom familien.
Jeg har prøvd på det. En dyktig formueforvalter…
Hva skjedde under møtet i New York?
- Du må spørre Robert. - Det har jeg gjort. Han nekter å si noe.
- Jeg er moralsk forpliktet til familien. - Du puler din 25 år gamle sekretær.
La oss ikke påberope oss en ikkeeksisterende etisk kodeks.
Det handler ikke om etikk, men om selvoppholdelse.
Så snakk med mannen din.
- Hva er dette? - Det virker som du trenger den.
Det er det siste jeg trenger nå. Riktig diagnose, bare feil medisin.
Jeg skjønner.
Fin tatovering. Er det en blomst?
Det er en fraktal. Det er en geometri-greie.
Komplekse, gjentakende mønstre som aldri forandrer seg.
Uansett hvor nøye du ser, hvor mye du zoomer inn og ut.
Alltid det samme.
- Har du alltid likt matte? - Helt ærlig…
Jeg visste ikke hva det var før tatovøren forklarte det.
Jeg så det i vinduet et sted som heter Coal Mine, og…
Coal Mine, like ved Bates i Potomac Park?
Er du ei Bako-jente?
Jeg vokste opp rett ved San Lauren.
Er det mulig? Jeg gikk på Vista West.
Jøss.
Jeg visste at det var noe med deg. Når var du der sist?
Jeg er aldri der mer.
- Er du for god for stedet nå? - Faktisk det motsatte.
Jeg er redd for at hvis jeg drar tilbake, innser jeg at jeg ikke har forandret meg.
At jeg er den samme som jeg alltid har vært.
Hva er galt med det?
Det var farlig.
Takk, Scott.
Jeg må gå inn.
- Hun kan ha stått opp. - Du.
Et glass champagne, min gode mann. Denne Howard-fyren. Professoren…
Han virker kunnskapsrik. Litt usofistikert.
Han er en god venn som trenger en sjanse.
Du av alle vet hvor stramt budsjett Metro Ballet har.
Kanskje vi kan øke donasjonen?
For å hjelpe til med lønnen hans. Jeg må bare snakke med mannen min.
- Du er høyere enn meg. - Hei.
De britiske øyer er skjønne. Nå blir det bråk.
Jeg har skrytt av deg i dagevis. Du kunne i det minste pratet med ham.
Jeg prøvde. Han er bare skrekkelig kjedelig.
- Nei. - Hva har jeg gått glipp av?
Din fantastiske kone prøvde å spleise meg med din venn Ed.
Ed Holcomb?
- Ser du hvordan han sier det? - Han er ikke hennes type.
- Hvordan vet du det? - Hva er det du gjør?
Kjærlighetslivet mitt er ikke et problem som må fikses.
- Jeg liker å være uavhengig. - Vi vil at du skal ha det bra.
Jeg har det bra. Jeg har deg og Mary. Dere er sjelevennene mine.
Og så har jeg lekekamerater her og der.
- Innkommende. - Nancy.
Pappa ble litt forvirret over alle signaturdrinkene.
Kan han få en enkel kaffekopp?
Selvsagt.
Jeg så at du snakket med Harlan.
Jeg traff den nye kjæresten hans. Vi pratet litt.
Hva mer snakket du med ham om?
Han fortalte meg ikke noe.
Det er aspekter ved familiefirmaet som er kompliserte.
- Det er best at du holder deg utenfor. - Jeg er en del av familien, Kit.
Jeg håper jeg har vært klar.
Hva i helvete har du imot meg?
Jeg har bare prøvd å bli venner.
Er det fordi faren din ga oss huset i stedet for deg?
Jeg kan snakke med ham hvis…
Hvem tror du sendte meg hit?
Vil du vite hva jeg har imot deg?
Det er at alt du gjør, er en handel.
Og sånn har det vært fra starten, men Bobby begynner å våkne.
Jeg skal be vertinnen gi meg kontaktinformasjonen din.
- Jeg har noe bedre. - Så artig.
Herregud! Herregud!
- Unnskyld. - Det var ikke din skyld.
- Går det bra? - Ja da.
- Du blør. - Det går bra.
Unnskyld meg. Kos dere.
Kjære?
Får jeg lov?
Lov til hva?
Gikk du deg bort? Det er mange andre bad du kunne brukt.
Nei. Jeg gikk meg ikke bort.
- Selvfølgelig ikke. Du bodde her før oss. - Jeg vokste opp her.
På land som bestefaren min ryddet for appelsinlunder og oljefelt.
Far sparte de fineste tomtene til familiene våre.
Kan jeg få et håndkle?
Jane og jeg så aldri noe behov for to vasker.
Men vi kom så godt overens.
Vi satte inn dobbel vask da vi pusset opp.
Jeg forstår at du er bekymret over pengebruken vår.
Er det det Bobby har sagt?
Jeg forsikrer deg at jeg er klar over det, og jeg skal trappe ned
på selskaper i framtiden.
Jeg liker selskapene dine.
Det blir synd å ikke ha et neste år.
Uansett hva jeg gikk gjennom, hadde festen vært nullstillingen min.
Min sjanse til å vise en stolt fasade.
Å bevise at dette virkelig var livet mitt. Det føltes ikke sånn lenger.
Det var på tide å finne ut hva mannen min skjulte for meg.
SØK
HISTORIE
JANET WACHOWSKI DELING AV MIDLER
TIL: ROBERT HENNESSEY
TRENGS FRA DIN KONE SKILSMISSEPROSEDYRE
- Mamma, hva er dette? - Tror du jeg er dum?
- Du er ikke offeret her… - Stopp, mamma!
Hva er det som skjer? Mamma.
Tror du jeg er dum?
Mamma, stopp! Stopp bilen.
Du…
For en mage. Det er sinnssykt.
Cora. Hva er dette?
Vi stikker. Jeg er ferdig med jobben du beordret.
Nei, hva er dette?
Temaet for festen er hvitt pakk. Se.
Full klaff, hva? Hva var det Josie kalte det?
- Spleisefest for fantepakk. - Du kan ikke gå sånn.
- Ta det med ro. Vi stikker. - Ta det av deg.
- Du er ikke seriøs nå, vel? - Gjør du narr av meg? Min egen datter?
Hva er det du snakker om?
Dette har ingenting med deg å gjøre. Vi har det bare gøy.
Å kle seg ut som fattig med de rike vennene dine er motbydelig.
Like motbydelig som å bruke titusener av dollar
på en brunsj, så du kan legge det ut på Insta for å gjøre venner misunnelige?
- Vær ærlig mot deg selv. - Cora blir ikke med.
- Slipp meg. - Du blir her.
Du er falsk og full av dritt.
Du har ingen anelse om hvem jeg er!
Hvor har du vært?
Studioet var åpent i dag. Jeg dro for å øve.
Hvor er Scott?
Han går en tur.
La oss kjøre en tur.
- Tror du jeg er dum? - Nei.
- Tror du jeg er dum, for faen? - Nei!
Au! Mamma!
Du er ikke offeret, så ikke prøv å være det!
Mamma! Stopp!
Mamma!
- Nancy, vær så snill. - Nancy, stopp.
- Herregud. - Nancy.
- Herregud. - Jeg glemte…
Jeg glemte hvor jeg var.
- Det går bra. - Jeg glemte hvem jeg var.
- Det går bra. - Det skjer.
Hva?
Jeg blir til moren min.
- Nei. Nei, nei. - Det var alltid ment å gå sånn.
- Jeg kan ikke hindre det. - Ikke si det.
Moren din prøvde å drepe deg. Det er helt annerledes. Du er ikke henne.
- Jeg har aldri slått Cora før. - Det var bare en tabbe.
- Det var en tabbe. - Du må puste.
Du kan ordne opp. Sett deg. Det går bra.
Sånn. Det går bra.
- Hva med Robert? - Hva mener du?
Han trakk seg unna allerede. Jeg tror ikke jeg kan gå tilbake nå.
Det trenger du ikke. Vi trenger ikke å gå inn.
Og hvis du går inn, er det ikke alene. Vi blir med.
Du har oss. Greit?
Det er bare en bulk. Ikke et krasj.
Bare pust.
Du møter noen jenter på en fest på college, og de blir sjelevennene dine.
Frelserne dine.
De som kan se inn til margen på deg, men er glad i deg likevel.
Hvis du bare lar dem være det.
Hvordan skulle jeg vite det?
Når jeg spør om fortiden hennes, skyver hun meg bort og vil ikke snakke om det.
- Ja… - Hun er moren min,
og jeg vet ingenting om henne.
Det er ikke din skyld.
Hei.
Ikke nå, Nance.
Det går bra. Jeg var ikke meg selv.
Jeg er så lei for det jeg sa.
Kom.
Hva?
Jeg trenger ikke deg til å fredsforhandle mellom meg og datteren min.
Dette kan du ikke reparere med varm melk og en klem.
Dette vil hun huske hele livet.
Og derfor er en unnskyldning viktigst nå.
Nei. Du må gi henne albuerom.
- Hva er det som skjer? - Hun er opprørt.
Hva skjer mellom oss?
Ikke si at alt er i orden. Jeg vet at det ikke er sant.
- Når skal du snakke med meg? - La oss ikke gjøre dette nå.
Da jeg var liten, drømte jeg at jeg kunne fly.
Opp, opp, opp og over fjellene til et helt nytt liv.
Hei.
Det var hyggelig å treffe deg i dag.
Og jeg tenkte at hvis du vil ta en kaffe eller en drink…
Det er søtt av deg.
Men jeg kan ikke. Jeg beklager om jeg ga feil inntrykk.
Ja.
Ja, det gjorde du.
Men jeg kunne ikke unnslippe fortiden mer enn jeg kunne slå med armene og fly.
Den ville bli hos meg som arrene på kroppen.
Trekke meg tilbake på måter jeg ikke helt forsto.
Hei.
Beklager. Det er Junipers jakke.
Her.
Jeg må takke deg for jobbmuligheten.
Jeg vet at du gjorde det fordi Mary har sagt noe.
Kona mi er ikke den mesterspionen hun innbiller seg.
Det var ikke en tjeneste. Du vil være en ressurs.
Du er dårlig til å lyve. Men Phil tilbød meg jobben.
Jeg tror han tilbød den til David. Han blandet meg med bartenderen.
Det er typisk Phil. Uansett hvor ofte jeg korrigerer ham,
- kaller han meg fortsatt Louise. - Louise?
Hvorfor det?
Det var nok det eneste andre gammel dame-navnet han kom på.
- Tror du at du har et gammel dame-navn? - Jeg har det.
Jeg ble oppkalt etter en gammel, død tante eller noe.
Det er ikke noe gammelt ved Nancy.
Det har ikke rytmen, men en hvisken av dans i seg.
- Du er danser, ikke sant? - Jeg var det. Ja.
Jeg tror jeg foretrekker Louise.
Vi ses i balletten, Louise.
Vi ses der, David.
Tekst: Evy Hvidsten