Mama, kas yra?
Galvoji, aš kvaila? Galvoji, aš kvaila, bliamba?
Vaikystėje
svajodavau, kad moku skristi.
Oras būdavo tarsi vanduo, kuriame tiesiog plaukdavau.
Aukštyn virš kalnų, į visiškai naują gyvenimą.
Įdomiausia tai, kad iš dalies tai išsipildė.
Į visiškai naują gyvenimą mane nuplukdė mano vyro įtaka ir pinigai.
Kasmet surengdavau Naujųjų metų puotą tam atšvęsti.
Tai buvo pergalės šūksnis mano smurtingai praeičiai.
Išreikštas bijūnais ir vintažiniu šampanu.
Per 18 metų aš paverčiau šias puotas kone tobulomis.
Tu nieko apie mane nežinai, bliamba.
Negalėjau žinoti, kad ši puota man bus paskutinė.
ANTRA DALIS. NENSĖ
Bet tam, kad suprastumėt, nuo ko viskas prasidėjo, turiu grįžti į praeitį.
PRIEŠ SEPTYNIOLIKA METŲ
Sveikutis.
Ruošiuosi Naujųjų metų puotai. Nesuk man galvos.
Tai tu suki man galvą.
Tu velniškai seksuali.
- Nori išvaryt mane iš proto? - Ne.
Noriu sudėlioti puošmenas.
Kas negerai?
Nežinau, ši diena man yra labai svarbi.
Nens.
Liaukis, tai pirmoji mūsų, vedusios poros, puota.
Mano prisistatymas Henesių aukštuomenės gyvenime.
Kas, jei jis nepateisins lūkesčių?
Tu – mano žmona. Esi tobula.
Jei tau per sunku, viską atšauksime.
- Ne. - Tik tark žodį.
- Ne. - Taip.
Tu man esi svarbiausia.
Gerai.
Netrukus ims rinktis žmonės.
Na, tuomet duokime peno jų kalboms.
Tomis dienomis Robertas mane mylėjo labai ekstravagantiškai.
Kaip dažniausiai būna santykių pradžioje.
Kai jus sieja tokia stipri meilė, ji užtemdo visus trūkumus
ir užgydo visas žaizdas.
Net pačias seniausias ir giliausias.
Tuo metu jaučiausi tokia saugi šalia jo.
Bet po aštuoniolikos metų viskas pasikeitė.
Ką pasakysi, brangusis?
Šiemet kai ką pakeičiau. Vis sugalvoju naujovių.
Manau, šį mėnesį kredito kortelė gerokai palengvės.
Ne per anksti viskiui?
Juk šventė, tiesa? Atvažiuoja Kit.
Reikia aptart verslo reikalus, kol nesusirinko svečiai.
Rimtai? Per Naujuosius metus?
Juk buvot visi susitikę prieš šventes. Ko…
Ko dar neaptarėt?
Būsiu savo kabinete.
PAGAL ARAMINTOS HOL ROMANĄ
Atsiprašau, regis, jūs dedate ne ten.
Visus pakeitimus derinkit su renginių organizatore,
tik palaukit tinkamos progos.
Nes ši puota yra metų kulminacija tiems šmikiams Henesiams.
Nensė Henesi, o jūs?
Aš atleistas?
Deividas.
Deividai, na, tiesą sakant, baras turi būti pergolėje.
Vijokliniai augalai suteiks jam šiokį tokį pavėsį,
o svečiai galės grožėtis rožių sodo vaizdu.
Jūs pati piešėt? Gražu.
Nereikia man padlaižiauti. Aš nesiruošiu jūsų atleisti.
Neturėčiau laiko rasti kuo jus pakeisti.
Ponia Henesi.
- Taip? - Ponia Henesi. Turiu blogų žinių.
Kas atsitiko?
Tai susiję su dovanų maišeliais.
Jie atsiuntė juodus ir baltus kaspinėlius vietoje užsakytų rausvų ir raudonų,
atitinkančių rožių parado temą.
Jau visą valandą skambinėju visiems, kad juos pakeistų,
bet per šventes niekas nedirba.
Karolina, nurimk, viskas gerai. Mes dar turime laiko.
Aš pasikviesiu pastiprinimą, gerai?
Gerai, ačiū.
Mano didvyrė. Užeikit, merginos.
Užeikit.
- Labas. - Angelėli mano.
Gerai, jas reikia nukirpti 45 laipsnių kampu,
kad krašteliai būtų gražūs ir lygūs.
Nori, kad būtų padaryta tobulai ar apskritai padaryta?
- Negalima ir taip, ir taip? - Ne.
Robertas galvoja, kad ši puota pernelyg ekstravagantiška.
Manau, jis teisus.
Mergaitės, paimkit maišelius ir sudėkit juos priekyje,
na, tuos, kurie su kaspinėliais, gerai?
- Būtų šaunu. - Imkit po du. Štai, labai gerai.
Labai ačiū.
Jie labai gražūs.
Nense, paklausyk. Tu rengi nuostabiausią Naujųjų metų puotą
visiems, kuriuos nori nudžiuginti.
Manau, visi turėtume džiaugtis, kad turime progą švęsti.
Markusas?
Hovardas.
Jam vėl sumažino darbo krūvį ir paliko tik keturias paskaitas per savaitę.
- Ką? - Žinau.
Neįsivaizduoju, ką mes darysim.
Galiu padėti.
Ne, aš ne dėl to… Ne.
Tu ir taip buvai pernelyg dosni. Daugiau neimsiu iš tavęs nė cento.
Be to, nenoriu meluoti Hovardui.
Ir nereikia. Supranti, jei tenka rinktis tarp tavo vyro ego
ir duonos kąsnio vaikams, tuomet…
Gerai, na, supranti, jo ego čia niekuo dėtas. Jis principingas.
Universitetas nori, kad jis populiariai aiškintų
tokius dalykus kaip Romos žlugimą, naudodamasis tiktoku ar…
Supranti, jis nepamins savo standartų.
Prasideda nauji metai, taip?
Galimybės gali pasitaikyt tada, kai mažiausiai jų tikiesi.
Mano draugė Marija buvo neužmušama optimistė.
Tiesa.
Ypač tada, kai tai buvo susiję su jos šeima.
Teta Nense, galime pažaisti su Koros lėlytėmis?
Ne. Teta Nensė labai užsiėmusi.
Juk šitokią puotą reikia surengti. Pačios pagalvokit.
Tai daug svarbiau. Tuojau jos paklausiu, gerai?
- Ačiū… Pasakykit ačiū. - Ačiū.
Man tai joje labai patiko. Man šito reikėjo.
Marija buvo tokia mama, kokios neturėjau, ir kokia pati nemokėjau būti.
Ko?
Ar tai tėčio marškiniai?
Jis man leido. Ko norėjai, mama?
Šiaip užėjau.
Be to, Marijos mergaitės klausia, ar negalėtų pažaisti su tavo lėlėmis.
Tu nieko prieš?
Žinoma, man tas pats.
Jos gali žaisti su tomis senomis lėlėmis, jei tik jas rasi.
Žinai, kažkada tu jas labai mylėjai.
Taip.
Kora.
Čia tavo šventinė suknelė.
Dabar man teks ją vėl lyginti. Turėtum labiau rūpintis savo daiktais.
Ne, aš nedalyvausiu tavo puotoje.
Mano draugai Hailand Parke rengia suneštines vaišes.
Ką? Mes taip nesitarėm.
Tėtis man leido.
Tikrai?
Ko tu taip draskaisi dėl tos šventės?
Niekam ta tavo puota nerūpi, išskyrus tave.
Na, tai nelabai mandagu.
Čia aš nemandagi?
Jau savaitė, kaip grįžau iš mokyklos, o tu man neištarei nė kelių žodžių.
Su sumautu maisto tiekėju kalbi dažniau nei su savo dukra.
Bent paklausei manęs, kaip man sekasi?
Žinai, kuo aš gyvenu?
- Širdele, buvau labai užsiėmusi, aš… - Viskas gerai. Man vienodai.
Tik sakau, kad ne aš čia esu nemandagi.
Gerai, pasibaigus puotai skirsiu laiką vien tau.
Garbės žodis, palik mane ramybėje, prašau.
Na, aš labai apsidžiaugčiau, jei pasirodytum puotoje. Tėtis irgi.
Nemanau, kad tau berūpi, kas džiugina tėtį.
Koros žodžiai smigo kaip peilis, bet negalėjau jos dėl to kaltinti.
Ji gimė šiame pasaulyje su gražiomis lėlėmis ir brangiais rūbais.
O aš niekaip negalėjau atsikratyti jausmo,
kad esu svetimas žmogus, netyčia užklydęs į šiuos didelius namus.
Varguolė iš Beikersfildo, persirengusi aukštuomenės dama.
Besibaimindama, kad tuoj būsiu demaskuota.
Tiesiog nenoriu nieko įskaudinti.
Rimtai, Bobi? Kiek pinigų sukišai į šią puotą?
Nemoralizuok manęs dėl išlaidų, Kit, bliamba.
Man gana ir tėčio moralų.
Aš viskuo pasirūpinsiu. Tiesiog man reikia daugiau laiko.
Jėzau, Nense.
- Norėjau pasikalbėti su vyru. - Abejoju, ar jis nusiteikęs
- priimti lankytojus. - Aš pabandysiu, ačiū.
Ji pavadino mane lankytoja.
Taip.
Brangusis, kas nors negerai? Mes turime finansinių sunkumų?
Ne. Paprasčiausiai…
Tėtis dusina mane dėl mūsų išlaidų. Nėra ko jaudintis.
Geri jau trečią taurę viskio, o dar nė pietų nėra…
Liaukis.
Ar tai kaip nors susiję su tuo jūsų susirinkimu Niujorke?
Viskas gerai.
Tiesiog… Turiu daug darbo, ir tiek.
Na…
Žinau, kaip nukreipti tavo mintis.
Manai, tai gera mintis? Netrukus pradės rinktis svečiai.
Na, tuomet duokime peno jų kalboms.
Gerai?
Atleisk.
- Aš tiesiog… - Tai jau ne pirmas kartas.
- Nenori pasakyt man, kas yra? - Taip. Ne, tai…
Nespausk manęs, gerai?
Dabar rūpesčių man ir taip netrūksta.
Šiandien buvai nuostabi, mergyt.
Aš visą laiką žiūrėjau į tave.
Mačiau. Man atrodė, kad šoki man vienam.
Kol nepamiršau.
Jų užteks susimokėti už dviejų mėnesių pamokas.
Man reikėtų naujų puantų.
Tikra Petės dukrelė.
Sveiki.
- Su Naujais metais, mieloji. - Ir jus.
Tėtis ką tik gyrė tavo rožių sodą.
Regis, sodininkai puikiai juo rūpinasi.
Aš pati juo rūpinuosi. Taip, mane tai labai ramina.
Tiesiog žavu.
Mano vaikai galėtų kai ko iš tavęs pasimokyti.
Jie paveldėjo iš manęs viską, išskyrus mano požiūrį į darbą.
Manau, kad jūs neteisus.
Robertas jums dirba negailėdamas jėgų.
Leidžia pinigus irgi negailėdamas jėgų.
Mano šeimoje smurtas buvo atviras…
- Eime ko nors išgerti. - …o Roberto šeimoje
tai buvo subtilus pasyvios agresijos menas.
Sveiki atvykę.
Ir niekas nebūtų to pastebėjęs, jei ne mano draugai.
Jūs čia pažaiskit. Aš tuoj.
Sveiki. Ačiū, kad atėjote.
- Viskas gerai? - Taip.
- Atrodė įdomiai. - Taip ir buvo.
Roberto tėtis vėl su tavim flirtavo?
Jis neflirtuoja su manim.
Dieve mano, o gal.
Nežinau, jie turi savo slaptą kalbą. Niekaip jos nesuprantu.
Mergaitės. Žaiskit su tom lėlėm atsargiai, gerai?
Jos brangesnės už viską, ką mes turime.
Nesijaudink. Korai jų nebereikia. Kaip nebereikia ir manęs.
- Liaukis. Aišku, kad reikia. - Nense!
Dieve. Nekenčiu tos moteriškės. Iki.
Labas, malonu tave matyti.
Atsiprašysiu.
ELEANORA – TUOJAU BŪSIU…
NORIU MARTINIO KOKTEILIO…
- El! - Labas! Su Naujaisiais.
Tu neprivalėjai grįžti anksčiau dėl mano puotos.
Gal juokauji? Visus metus apie ją svajoju.
Dieve. Niekas po 16 val. trukusio skrydžio taip gražiai neatrodo.
Juk aiškiai pasakiau. Degtinė. Vermutas. Alyvuogės. Tučtuojau.
Tavo laimei, aš pažįstu barmeną.
Labai skanu. Ačiū.
Jūs puikiai atrodot.
- O jis nieko sau. - Žinau.
- Labas. - Sveika.
- Labas, kaip sekas? Puikiai. - Puikiai. O tau?
- Ir aš tokio noriu. - Tikrai?
Nuo kada tu geri martinio kokteilius?
Tavęs nebuvo dvi savaites. Dabar aš – visai kitas žmogus.
- Šaunuolė, Nense. Viskas tobula. - Ačiū.
Šaunuolė. O kur šių namų šeimininkas?
- Tikrai. Dar nemačiau Roberto. - Taip. Jis užsiėmęs darbo reikalais.
- Jis dirba šiandien? - Kaip matai.
Ar tik mandagiai nori pasakyt, kad prieš puotą jūs pasimylėjot…
- Ne. - …ir dabar jis ilsisi?
- Ką? - Taip, jie visada taip daro.
- Negali būti. Ne. - Taip.
- Darydavom. - Kada… Ir kas atsitiko?
Pastaruoju metu viskas kažkaip ne taip.
Nežinau, aš bandžiau jį suvilioti, pakelti nuotaiką, bet jam nepavyko.
Supratau žodžių žaismą.
Tai visiškai normalu. Vedybiniame gyvenime visko pasitaiko.
Ele, pasakyk jai, kad tai normalu.
- Iš kur man žinoti? - Ar ne?
Aš netekėjusi ne be priežasties.
Judu vedę jau šimtą metų. Negi nori pasakyt,
kad tavo vyrui visada pavykdavo?
Dieve mano.
Esam turėję kitokių problemų, tik ne tokių.
Tiesiog pagalvojau,
kad viskas dėl to, jog jo tėvas spaudžia jį dėl darbo.
- Gal šeimos finansiniai reikalai? - Tai…
- Stresas? - Taip, tikrų tikriausiai.
Taip, neieškok problemų ten, kur jų nėra. Taškas.
- El. - Taip.
Aš…
- Noriu tave su kai kuo supažindinti. - Ne.
- Taip. - Jis yra išsiskyręs advokatas.
Ne skyrybų advokatas, o išsiskyręs advokatas.
Jis žaidžia tenisą su Robertu, bet yra demokratas.
- Juk susitarėm – jokių piršlybų. - Taip.
Tai ne piršlybos, o paprastas supažindinimas.
- Be to, jis pažįsta Bejoncę. - Negali būt.
Jie kartu organizavo labdaros renginį.
Tu tik bandai išsisukti, taip?
- Edai, sveikas. - Bejoncę?
Atsiprašysiu.
- Štai ir ji. - Labas.
Dar vieneri metai, bet laimėtoja – ta pati.
- Tu labai malonus. - Jis visai nieko.
Susipažink su mano drauge Eleanora, apie kurią tau pasakojau.
- Eleanora, labai malonu. - Ir man.
Laimingų naujųjų.
Nensė sakė, kad tu iš Bostono.
Mokiausi Kembridžo teisės mokykloje.
Taip.
Hovardas. Manau, mums reikia…
- Mes pamiršom… - Kodėl?
- Pažadėjom Hovardui gėrimą. - Ne.
- Taip. Tikrai. - Jūs rimtai?
Taip.
Kokia tu šaunuolė. Jis labai malonus.
- Mielas, ar ne? Taip. - Taip.
Padaryk man paslaugą. Neužsimink Hovardui apie darbą.
Jis labai įsižeis, jei sužinos, kad aš tau pasakiau, ir…
- Žinoma. Neužsiminsiu nė žodeliu. - Ačiū.
Pasisveikinsiu su svečiais.
- Gerai, būsiu čia. - Gerai.
Šiais laikais Balančinas būtų atstumtas vienas pirmųjų
ar bent jau apšauktas „problematišku“.
Bet jam, kaip ir man,
šokis yra ne tam, kad pataikautų žiūrovams ar menininkams.
Jis turi provokuoti. Sužadinti emocijas.
Būtent tai tu ir darai, Filai.
Tai būtų neįmanoma
be mūsų kilniosios valdybos narės ponios Henesi pagalbos.
Galiu šnektelėti su maestro?
Atsiprašysiu.
Manau, radau tinkamą žmogų, kuris paruoš naujojo spektaklio programą.
Jis yra gerbiamas dėstytojas,
tikiuosi, jis padarys man paslaugą ir ras laiko šiam darbui.
Sveiki, Marija, Hovardai, susipažinkit su Filu Delavinu iš Los Andželo baleto.
Jis ruošiasi statyti nuostabų šokio spektaklį „Ariadnė“.
Tai tavo sritis, tiesa, Hovardai? Graikų mitologija.
Taip. Labirinto metaforai
interpretacijų ieškantys menininkai negali atsispirti jau daug metų.
Kaip suprantu, aš būsiu ne pirmas.
Aš tikiuosi, kad mano bandymas bus kitoks.
Menininkai labai supratingai…
Buvo įprasta, kad Roberto šeimos pokalbiuose buvau nepageidaujama.
Ši patirtis…
Bet šįkart jie kalbėjo ne apie jachtas ar golfą.
Tai buvo kai kas rimčiau.
…žmogaus sukurtoje struktūroje.
Minutėlei atsiprašysiu.
Taip, bet ar jums neatrodo, kad labirintas yra konstruktas?
Harlanai. Malonu, kad atėjai.
Negalėjau neateiti, mergyt. Smagu tave matyti.
Kaip Lina?
Galvojau, kad Robertas tau pasakė. Mes su Lina…
Sveikas, mielasis. Sakei, kad užsuksim tik minutėlei.
Mano draugai laukia mūsų restorane „Nobu“.
Paiper, susipažink su Nense, mano kliento Roberto žmona ir šių namų šeimininke.
Malonu susipažinti.
Jūsų namas – įspūdingas.
Ačiū.
Paiper, palik mus minutėlei, gerai?
Ji dirba mūsų firmoje.
Harlanai, tu man visuomet buvai paslaugus,
padėjai suprasti rašytas ir nerašytas šios šeimos taisykles.
Aš stengiausi. Visi kompetentingi turto valdytojai turėtų taip elgtis…
Kas nutiko per tą susirinkimą Niujorke?
Verčiau klausk Roberto.
Jau klausiau. Jis man nieko nesako.
- Negaliu pažeist darbo su klientu etikos. - Etikos…
Tu dulkini savo 25 metų sekretorę.
Nekalbėkim apie kažkokį neegzistuojantį etikos kodeksą.
Etika čia niekuo dėta. Tai paprasčiausia savisauga.
Pasikalbėk su savo vyru.
Kas čia?
Regis, jums tai praverstų.
Šito dabar man mažiausiai reikia.
Na, jūsų diagnozė teisinga, tik vaistai – ne tie.
Sutinku.
Graži tatuiruotė. Ar tai gėlė?
Fraktalas. Geometrinė figūra.
Sudėtinis darinys, kurio fragmentai niekada nesikeičia.
Ar žiūrėtum iš arti, ar iš toli,
jis visada toks pat.
- Tau patinka matematika? - Jei atvirai,
nieko apie tai nenutuokiau, kol tatuiruočių meistras nepaaiškino.
Pamačiau jį anglių kasyklos lange ir…
Pala, anglių… Anglių kasykla prie Beitso aveniu Potomako parke?
Velnias, tu iš Beikersfildo?
Gyvenau netoli San Loreno.
Negali būt. Aš mokiausi Vista Vesto mokykloje.
Nieko sau.
Tu man iškart pasirodei pažįstama. Kada paskutinį kartą ten buvai?
Aš ten negrįžtu.
Jautiesi pasikėlusi?
Ne, tiesą sakant, priešingai.
Bijau, kad jei grįšiu, suprasiu, kad nė kiek nepasikeičiau.
Kad esu tokia pati, kokia visada buvau.
O kas čia blogo?
Tai buvo pavojinga.
Ačiū, Skotai.
Jau eisiu.
Ji turbūt jau bus atsikėlusi.
Taurę šampano, bičiuli.
Taigi, tas Hovardas. Klasikos dėstytojas.
O jis išprusęs. Gal tik šiek tiek provincialus.
Jis yra geras draugas, kuriam praverstų pertrauka.
Na, tu geriau už visus žinai, koks ribotas yra mūsų baleto biudžetas.
Reikėtų surinkti daugiau pinigų.
Kad galėtume mokėti jam algą. Pasikalbėsiu su savo vyru.
- Sveikas. Tu aukštesnis už mane. - Labas.
Dievinu Britų salas.
- Bet maistas… - Dieve. Man šakės.
Aš jį įkalbinėjau kelias dienas.
Tikėjausi, kad nors pasikalbėsi su juo.
Aš bandžiau. Tikrai. Bet jis paprasčiausias nuoboda.
- Ne. - Aš ko nors nežinau?
Tavo miela žmonelė, telaimina ją Dievas, bandė mane supiršti su tavo draugu Edu.
Edu Holkombu?
- Matei, kaip jis tai pasakė? - Ką?
Jis ne jos skonio.
- Iš kur žinai? - Liaukis, ką tu darai?
Nereikia rūpintis mano asmeniniu gyvenimu, gerai?
- Man patinka nepriklausomybė. - Tenorim, kad būtum laiminga.
Aš ir esu laiminga. Turiu tave ir Mariją. Jūs – mano sielos draugės,
be to, turiu kelis draugus „žaidimams“.
- Dieve. Dėmesio. - Nense.
Tėtį truputėlį pribloškė visi šie prabangūs gėrimai.
Ar būtų galima gauti jam puodelį kavos?
Žinoma.
Mačiau, kalbėjaisi su Harlanu.
Taip, susipažinau su jo naująja drauge. Tiesiog šnektelėjome.
Apie ką dar su juo kalbėjai?
Jis man nieko nepasakė.
Šeimos versle yra sudėtingų aspektų,
ir tau nereikėtų į juos gilintis.
Aš esu šios šeimos dalis, Kit.
Na, tikiuosi, tu mane supratai.
Kodėl tu manęs taip nemėgsti, bliamba?
Visą laiką elgiuosi su tavim gražiuoju.
Pyksti, kad jūsų tėvas atidavė šį namą mums, o ne tau?
Galiu pasikalbėt su juo, jei…
Kaip manai, kas čia mane atsiuntė?
Nori žinot, kodėl aš tavęs nemėgstu?
Todėl, kad viskas, ką tu darai, yra savanaudiška.
Ir taip buvo nuo pat pradžių, bet Bobis tik dabar ima tai suprasti.
Paprašysiu, kad Nensė atsiųstų man jūsų kontaktus.
- Štai jums mano kontaktai. - Kaip senamadiška.
Dieve!
- Atleiskite. - Tai ne jūsų kaltė. Atsiprašau.
- Viskas gerai? - Taip, žinoma.
- Tau bėga kraujas. - Ne. Viskas gerai.
Atsiprašysiu. Nekreipkite dėmesio.
Mielasis?
Galiu?
Ką būtent?
Jūs pasiklydot?
Šiuose namuose yra daugybė tualetų.
Ne. Aš nepasiklydau.
Aišku, kad ne. Juk anksčiau pats čia gyvenot.
Aš čia užaugau.
Žemėje, kurią senelis apsodino apelsinų giraitėmis ir gręžė naftos telkinius.
Tėvas išsaugojo gražiausias vietas šeimos namams.
Paduosi man rankšluostį?
Mums su Džeine niekada nešovė į galvą, kad reikėtų dviejų kriauklių.
Mes ir be jų puikiai gyvenome.
Dviguba kriauklė atsirado po remonto.
Suprantu, kad mūsų išlaidos jums kelia nerimą.
Bobis taip sakė?
Noriu jus patikinti, kad aš tai žinau, ir ketinu jas sumažinti
būsimoms puotoms.
Man tikrai patinka tavo puotos.
Būtų gaila, jei kitais metais jos nebūtų.
Nesvarbu, kas benutikdavo, ši puota man visada padėdavo atsigauti.
Tai buvo mano proga pademonstruoti išdidųjį fasadą.
Įrodyti, kad tai yra mano gyvenimas.
Tik šįkart viskas buvo kitaip.
Atėjo laikas sužinoti, ką mano vyras nuo manęs slepia.
PAIEŠKA
ISTORIJA
ŽANETA VAČOVSKI TURTO PADALIJIMAS
ROBERTUI HENESIUI
TURI PATEIKTI JŪSŲ ŽMONA IŠTUOKOS BYLA
Mama, kas yra?
Manai, aš kvaila? Manai, aš kvaila, bliamba?
- Ne tu čia auka… - Nereikia… Mama, sustok.
Mama, kas yra?
Mama.
Manai, aš kvaila, bliamba?
Mama, stok! Sustok.
Biče…
Negaliu patikėt, koks pilvas. Nerealiai.
Kora. Kaip suprasti?
Mes išeinam. Tik pasirodžiau, kaip liepei, tad…
Ne, kas tai?
Vakarėlio tema – varguoliai.
Pala, žiūrėk.
Gražu, tiesa?
Kaip ten Džozė sakė?
- Varguolių vakarėlis. - Šitaip apsirengusi niekur neisi.
- Ramiai. Gerai, mes išeinam. - Tučtuojau persirenk.
- Mama, tu nerimtai. - Tu šaipaisi iš manęs.
Mano dukra?
Apie ką tu čia?
Su tavim tai niekaip nesusiję. Mes tiesiog linksminamės.
Apsimesti vargšais su savo turtingais draugais – ne linksma, o šlykštu.
Taip pat šlykštu, kaip švaistyti dešimtis tūkstančių dolerių
vėlyviesiems pusryčiams, kad galėtum pasipuikuoti jais instagrame
- ir sukeltum draugų pavydą? - Gerai, atsiprašau.
- Būk sąžininga su savim, mama. - Jūs eikite. Kora lieka čia.
- Aš einu. Paleisk mane. - Ne, tu lieki čia.
Apsimetėlė ir melagė.
Tu nieko apie mane nežinai, bliamba.
Kur buvai?
Šiandien buvo atidaryta studija. Nuėjau ten parepetuoti.
Kur Skotas?
Išėjo pasivaikščioti.
Važiuojam su manim.
- Manai, aš kvaila? - Ne.
- Manai, aš kvaila, bliamba? - Ne!
Mama!
Ir nereikia čia vaidinti aukos!
- …už mūsų jaunas dieneles - Mama! Sustok!
Kaip man jaunystės neminėt…
Mama!
Už mūsų jaunas dieneles…
- Nense, prašau. - Nense, sustok. Prašau.
- Dieve. - Nense.
- Dieve, brangute. - Prisiekiu Dievu, aš pamiršau.
Pamiršau, iš kur aš.
- Viskas gerai. Nurimk. - Pamiršau, kas aš.
- Viskas gerai. Nurimk. - Tai vyksta.
Kas?
Tai vyksta. Aš darausi panaši į savo motiną.
Ne.
Kažkada turėjo tai nutikti.
- Aš nieko negaliu pakeisti. - Nekalbėk taip.
Tavo motina norėjo tave nužudyti, Nense. Tai visai kas kita.
Tu nesi ta moteris.
- Niekada nesu mušusi Koros. - Tai buvo klaida, girdi?
- Tiesiog klaida. - Kvėpuok.
Viskas susitvarkys. Sėskis. Nagi. Viskas bus gerai.
Štai taip. Viskas gerai.
- O Robertas? - Kuo čia dėtas Robertas?
Jis jau ir taip nuo manęs tolsta.
Nemanau, kad dabar galiu ten grįžti.
Ir nereikia.
- Mums nereikia ten grįžti. - Ne.
O jei nutarsi ten grįžti, būsi ne viena. Mes su tavim.
Mes su tavim, girdi? Mes su tavim.
Tai tik mažutė bėda, girdi? Ne pasaulio pabaiga.
Kvėpuok.
Susipažįsti su merginomis koledže, ir jos tampa tavo sielos draugėmis.
Tavo gelbėtojomis.
Žmonėmis, kurie pažįsta tave iki kaulų smegenų ir vis viena myli.
Jei tik leidi jiems tai daryti.
Iš kur man žinoti, jei ji nieko man nepasakoja?
Kai paklausiu jos apie praeitį, ji tiesiog užsisklendžia
ir sako, kad nenori apie tai kalbėti.
- Taip, na… - Ji yra mano mama,
o aš nieko apie ją nežinau.
Tai ne tavo kaltė.
Ne dabar, Nens.
Viskas gerai, brangute. Aš elgiausi kaip nesava.
Labai atsiprašau dėl to, ką pasakiau.
Mieloji. Eime.
Kas?
Man nereikia, kad būtum mudviejų su dukra taikdariu.
Tai nėra menkniekis, kurį užglaistytų stiklinė šilto pieno ir apkabinimas.
Ji šito neužmirš visą gyvenimą.
Todėl ir noriu tučtuojau jos atsiprašyti.
Ne. Duok jai laiko.
- Kas čia vyksta? - Ji nusiminusi.
Kas vyksta tarp mudviejų?
Tik nesakyk, kad viskas gerai. Aš nesu akla.
Kada pasikalbėsi su manim?
Ne dabar.
Vaikystėje svajodavau, kad moku skristi.
Aukštyn virš kalnų, į visiškai naują gyvenimą.
Sveikas.
Klausyk, buvo malonu su tavim susipažinti.
Pamaniau, kad jei norėsi išgerti kavos ar dar ko nors…
Tu labai malonus.
Bet negaliu. Atleisk man, jei sudariau klaidingą įspūdį.
Taip.
Taip, sudarei.
Jau nebegalėjau neigti praeities, kaip ir to, kad nemoku skristi.
Ji liko manyje kartu su randais ant mano kūno.
Ji traukė mane atgal, o kodėl – aš negalėjau suvokti.
SKOTAS RYDAS
Sveikas.
Atsiprašau. Ten Džuniperės švarkelis.
Štai.
Žinai, būtų nemandagu nepadėkoti tau už darbo pasiūlymą.
Žinau, padarei tai tik dėl to, kad Marija turbūt pasiskundė.
Taip. Mano žmona nėra gera šnipė, kokia ji save įsivaizduoja.
Tai buvo ne paslauga. Tu labai prisidėtum prie spektaklio.
Tu nemoki meluoti. Bet, ne, Filas pasiūlė man tą darbą.
Na, manau, jis jį pasiūlė Deividui.
Manau, jis supainiojo mane su barmenu ar panašiai.
Taip, toks jau tas Filas. Kad ir kiek kartų jam sakiau,
- jis vis viena vadina mane Luiza. - Luiza?
Įdomu, kodėl?
Turbūt tai dar vienas senoviškas vardas, kurį jis prisimena.
- Manai, tavo vardas senoviškas? - Žinoma. Taip.
Mane pavadino kažkokios senos mirusios tetos vardu.
Na, Nensė – visai ne senoviškas vardas.
Jame slypi ne šokio ritmas, bet jo šnabždesys.
Tu šokėja, taip?
Kažkada buvau. Taip.
Nežinau. Luiza man labiau patinka.
Na, pasimatysime balete, Luiza.
Pasimatysim ten, Deividai.
Išvertė Laima Banionienė