Viskas gerai?
Pabudęs neradau tavęs šalia, pagalvojau, kad kas nors atsitiko.
Ką darai? Kodėl kuitiesi po jos daiktus?
Aš visada tave gyniau.
Klausyk, tu ne taip viską supratai.
Maniau, kad ji tave skaudino.
Klausyk, tu nieko nežinai.
Laukei, kol pasakysiu apie jų romaną, nors pats viską žinojai.
Klausyk, galiu viską paaiškinti.
Tu ją nužudei?
Tu nužudei Nensę?
- Kaip galėjai šitaip pagalvoti? - Kaip turėčiau visa tai suprasti?
Ką turėčiau galvoti?
Eleanora, aš nenužudžiau savo žmonos.
Tu kažką padarei.
Dėl kažko atsiprašei.
- Kas ją taip išgąsdino? - Taip, mes susipykom.
- Tu ją mušei? - Ne.
Dieve, mes pasimylėjom. Padarei tai iš keršto?
Nensė tave apgaudinėjo, tad panorai jai atkeršyti?
Ne.
- Kodėl? Aš nesuprantu. Kodėl tu… - Liaukis!
Liaukis.
Šūdas.
Mes buvom ką tik grįžę namo.
Buvome „Ariadnės“ premjeroje.
Nensė buvo duše, kiek pamenu.
Suvibravo jos telefonas, kurį ji paliko ant naktinio staliuko.
Aš neturėjau įpročio tikrinti jos telefoną,
bet jis vis vibravo, todėl aš pažiūrėjau ir…
pamačiau žinutę su jos nuogos nuotrauka.
Bandžiau skambinti tuo numeriu, bet jis buvo užblokuotas.
O kai paklausiau jos apie tai, ji viską pripažino.
Aš žiauriai įsiutau.
Rėkiau. Daužiau daiktus.
Nesididžiuoju savo elgesiu.
Bet jos nė pirštu nepaliečiau.
Prisiekiu. Verčiau nusižudyčiau, nei suduočiau Nensei.
Žinai, kas tas Deividas?
Ne. Maldavau, kad pasakytų, bet ji tylėjo.
Žinai, net sunkiausią mūsų santuokos akimirką
ji sugebėjo neišduoti savo paslapčių.
Bet tai nepateisina tavo melavimo.
Tą vakarą ji ruošėsi su juo susitikti…
ir viską užbaigti, kaip pati sakė.
Ji neprašė, kad eitum kartu?
Ne, ji norėjo viena viską padaryti, ir aš…
Aš sutikau.
Todėl ir melavau.
Negalėjau prisipažint tau ar policijai, kad žinojau apie romaną ir nieko nedariau.
Žinai, gal ir reikėjo prisipažinti.
Niekas tuo nepatikės.
Bet sunkiausia yra žinoti,
kad galėjau ko imtis, jog išgelbėčiau ją,
bet nesiėmiau.
Įsivaizduoji, kaip jaučiuosi?
Policija matė šį dienoraštį?
Jie jį grąžino sakydami, kad nieko naudingo nesužinojo.
Ten vien neaiškūs eilėraščiai ir keisti piešiniai.
Ką darysi su tuo laišku?
Dar nežinau.
Aš išvažiuoju.
- Pala. Kur? Kodėl? - Darbe vyks apdovanojimų vakaras.
- Bet aš tave čia atvežiau. - Aš išsikviesiu mašiną.
- Neišeik. Prašau. - Robertai.
Tai, ką mudu padarėm…
Suprantu. Mes peržengėm liniją.
Ne. Mes ne šiaip peržengėm liniją.
Mes sudaužėm tą liniją į šipulius.
Nebeliko jokios linijos.
Mes šito neplanavom.
Tiesiog taip nutiko.
Manai, kad aš blogas?
Ne, nemanau.
Jei tu manim netiki, kas patikės?
Nesakau, kad esu idealas.
Bet aš ne pabaisa.
PAGAL ARAMINTOS HOL ROMANĄ
KORA – VĖL PABUDAU NUO AŠARŲ.
GALVOJU NUSIKIRPTI PLAUKUS.
ELEANORA – GILIAI KVĖPUOK. PADĖK ŽIRKLES.
VISKAS BUS GERAI, KORA.
KORA – AČIŪ.
NEŽINAU, KĄ BE TAVĘS DARYČIAU.
Juoda kava ir moka su baltu šokoladu Eleanorai.
Tai aš. Čia man.
Ačiū.
Pasadinos policija įkūrė karštąją liniją ir prašo žmonių
suteikti bet kokios informacijos, galėsiančios padėti ištirti
žmonos ir mamos Nensės Henesi žmogžudystę.
- Jos kūnas buvo rastas balandžio 9-ąją… - Košmaras.
Visa tai primena Lasi Peterson istoriją.
- Manai, tai jos vyro darbas? - Tik galiu pasakyt,
- kad žudikas visad būna iš artimųjų rato. - Policija prašo visų
- neprarasti budrumo. - Na ir tipas tas Robertas.
Negaliu patikėt, kad jis sakė, jog tai – nieko gero.
Na, pati pažiūrėk.
Tai – dovana.
Mes turime galimybę pasinerti į lakią mūsų draugės vaizduotę.
Tai – jokios naudos.
Kas jokios naudos?
Jokios naudos, o ne nieko gero.
Tai pasakė ne Robertas, o policija.
Aišku.
Žinai, bijau, kad Dovydas buvo teisus.
Mes tikrai menkai ją pažinojome.
Pažvelk į šiuos atsiminimus.
Ele,
ji buvo mūsų draugė.
Niekaip nesuprantu, kodėl ji galvojo, kad turi slėpti nuo mūsų savo paslaptis.
Galiu jį paturėti?
Na, supranti…
šito reikėtų klausti ne manęs.
O jos.
Man jau reikia į darbą.
Pasirūpinau, kad per apdovanojimų vakarą judu su Hovardu sėdėtumėt prie mano stalo.
- Aš ateisiu viena. - Gerai. Mudviem liks daugiau šampano.
- Taip. - Taip. Iki.
Iki pasimatymo.
ROBERTAS – GALIME PASIKALBĖTI?
- Ele. - Taip?
- Atsiprašau. - Sveikas.
Ne. Viskas gerai.
Girdėjau, tau neblogai sekasi.
Na, aš tik susegu dokumentus,
bet tai vis viena geriau nei krauti į maišus prekes parduotuvėje.
Krauti į maišus prekes – irgi geras darbas.
Taip sakai todėl, kad niekada nedirbai tokio darbo.
Iš kur žinai?
- Galėtum pasirašyti? - Žinoma.
Probacijos pareigūnui reikia mano viršininko parašo.
Žinoma. Tėvams viskas gerai?
- Taip. Manau. - Tikrai?
Nežinau, stengiuosi nelįsti jiems į akis.
Kodėl klausi? Pasakei mamai, kas buvo?
- Nes jeigu ji sužinos… - Ne. Ne, Markusai,
aš jai nieko nesakiau. Ir nesakysiu.
Mes juk susitarėm, tiesa?
Bet tu privalai pamiršti tai, kas nutiko tą vakarą.
Tiesiog pasistenk išmesti tai iš galvos.
Gerai.
Gana!
Gana. Prašau, liaukitės.
Prašau, juk žinot, kad man tai nepatinka.
Klausykit, šis pripažinimas – tai jūsų visų sunkaus darbo atspindys.
Tad, jei norite džiaugtis, džiaukitės savimi.
Gerai.
Minutėlę.
Tu pavėlavai.
- Tai ne mano sumanymas. - Žinau, kad tau tai nepatinka,
- bet mūsų centrui tai labai svarbu. - Kaip pasakysi.
- Sveiki. - Eleanora, susipažink su Endrium.
Jis iš žurnalo „Legacy“. Endriau, susipažinkit su Eleanora Bušė.
- Ponia Bušė, malonu susipažinti. - Tai man malonu susipažinti.
Jei neprieštarausit, norėčiau pradėti
nuo kelių jūsų nuotraukų su darbuotojais ir darbo aplinkoje.
Gerai. Sakykit, ką turiu daryti.
Puiku.
- Žiūrėkite tiesiai į kamerą. - Gerai.
Dabar pažiūrėkit pro langą.
- Sveikas. - Visą savaitgalį buvai kažkur dingusi.
Jei neklystu, planavom susitikti.
Taip, buvau užsiėmusi gimtadienio planavimu.
Klausyk, El, man jau įgriso tie visi tavo pasiteisinimai.
Arba tu su manim, arba ne.
Ką?
Tu rimtai?
Būtent šiandien?
Kai čia yra žurnalistas.
Nepalieki man kitos išeities.
- Mums reikia nutraukti santykius. - Kaip suprasti?
Manau, kad nuo šiol bendrausime tik darbo reikalais.
Aš turiu teisę pasisakyti?
Kažin.
Štai čia mano kabinetas. Kur norit mane nufotografuoti?
Taip, gal jūsų kėdėje.
Gerai.
Apgailestauju dėl jūsų draugės.
Tai žiauru.
Labai tikiuosi, kad policija suras kaltininką.
Atleiskit. Ji buvo jūsų draugė, tiesa?
Nensė Henesi. Aš…
Atleiskit, regis, skaičiau, kad judvi pažinojot viena kitą…
Taip, pažinojom. Tiesiog…
Norėčiau, kad susitelktume į jūsų darbą.
Taip, žinoma. Jokių problemų.
Pakalbėkim apie 2012 m.
2012 m. jūs įsteigėte šį centrą.
Papasakokit apie tuos metus.
Pasitikite plojimais žurnalo „Legacy“
2026 m. Pasaulio įtakingiausiųjų titulą pelniusią Eleanorą Bušė.
Ačiū.
Jūs to nusipelnėte.
- Galite palaikyti? - Taip, žinoma.
Ačiū. Labai ačiū.
Ačiū žurnalui „Legacy“.
Labai dėkoju. Aš…
Esu čia tarp savo didvyrių,
todėl nesijaučiu verta tokio pripažinimo.
Be galo gerbiu jus visus ir jūsų darbą,
kuris atsirado iš būtinybės.
Kartais mane užplūsta abejonės, ar esu tinkama šiam darbui.
Nesu tobula.
Niekas iš mūsų nėra tobulas.
Bet mes visi šito siekiame, tiesa?
Aš stengiuosi.
Nelikti nuošalyje.
Net tada, kai jaučiuosi apgavike, net tada, kai jaučiuosi pabaisa.
Aš esu pasiryžusi aukotis dėl gėrio.
Dėl…
Dėl didesnio gėrio.
Manau, todėl ir esame čia, tiesa?
Nes norime tapti didesnio gėrio dalimi.
Taigi, ačiū. Ačiū už man suteiktą garbę.
Labai džiaugiuosi, kad esu čia, kad esame visi kartu.
Ačiū.
Iki.
Neprivalėjai likti.
Vaikais rūpinasi Markusas. Aš niekur neskubu.
Šampano, prašau.
Noriu tau parodyti kai ką,
- ką radau Nensės dienoraštyje. - Nereikia, Mere.
- Prašau. Ele, pažiūrėk. - Čia ne vieta.
Pažvelk į jį.
Pažiūrėk, kaip ji nupiešė jo akis.
Koks persekiojantis žvilgsnis. Akivaizdu, kad ji jo bijojo.
Kiek žinau, vienintelis žmogus, kurio bijojo Nensė, yra Skotas.
Kas?
Jis panašus į tą vyruką bažnyčioje.
Per laidotuves.
Ele, reikia pranešti policijai.
- Ne. Ką mes jiems pasakysim? - Taip.
Kad turime žmogaus, kuris galbūt yra Nensės patėvis, eskizą
ir kad galbūt jis pasirodė laidotuvėse?
Vis šis tas.
Mes daugiau nieko neturim, Ele.
Absoliučiai nieko.
Štai kur pagerbtoji ponia.
- Sveikas. - Tikiuosi, netrukdau.
Donovanai, sveikas!
Atrodai nuostabiai.
Hovardas turbūt negali tavim atsidžiaugti. Dieve mano.
Nustok flirtavęs, gerai?
- Negaliu. - Kaip Amanda?
Džiaugiasi gaunamais alimentais.
Apgailestauju.
O aš – ne.
Turiu atsiliepti.
Turėtum labai didžiuotis.
Tavo sesuo – tikra žvaigždė.
Ji tokia nuo pat gimimo.
Kvietime parašyta, kad pradžia – šeštą.
Užtrukau susitikime.
Smagu.
Sakei kalbą? Apsiverkei? Marija apsiverkė?
Abi apsiverkėt, taip?
Neįsivaizduoji, kaip erzini mane.
Ką mama?
Taip. Ji atsiuntė trumpą ir aiškią sveikinimo žinutę.
Labai tikslus jos meilės apibūdinimas.
Trumpai ir aiškiai.
Kas tau yra?
Neatrodo, kad džiaugtumeisi, gavusi tokį svarbų apdovanojimą.
Ką blogiausio esi padaręs gyvenime?
Netikėtas klausimas.
- Šampano? - Ačiū.
Visą vakarą tik ir girdžiu, kokia esu nuostabi.
Kokia drąsi, pasiaukojanti…
Man atrodo, kad jie kalba apie kažką kitą.
Na, tu dramatizuoji, manau.
Liaukis, El. Tu esi šventesnė už visus šventuosius.
Tokia jau esi.
Apsižvalgyk, kur dabar esame.
Ką tu čia paistai?
Pala, neišeik. Aš ką tik atėjau.
Reikėjo ateiti šeštą, kaip nurodyta kvietime.
Kas tau negerai?
Kas nors nutiko?
Ne. Viskas gerai.
Net labai gerai. Juk aš…
Aš – šventoji, tiesa?
Rytoj tau paskambinsiu.
Labas, čia aš.
Esi teisi, nekalbėdama su manim.
Po to, kas nutiko vakar, aš irgi su savim nekalbėčiau.
Deja, esi vienintelis žmogus, su kuriuo norėčiau pasikalbėti.
Nepyk, kad melavau, tikiuosi, tu man atleisi.
Pykau ant Nensės už tai, kad ji neatskleidė savo paslapčių…
o pats pasielgiau lygiai taip pat.
Gailiuosi, kad nepasakiau tau tiesos, bet nesigailiu to, kas tarp mūsų buvo.
Vakar pirmą kartą po Nensės mirties galėjau nors trumpam pamiršti skausmą.
Esu tikras, kad tu irgi.
Važiavau namo…
tiesiog važiavau.
Ar dar plaukioji savo tėčio jachta?
Ne, per kelerius metus – nė karto.
Ją pasiėmė Donovanas.
Gaila.
Ji buvo labai graži.
Donovanas.
Esu tau sakęs, kad laimėjau buvimo po vandeniu varžybas,
kai buvau šeštoje klasėje?
Ne.
Labai įspūdinga.
Tikrai taip. Išbuvau dvi minutes ir 47 sekundes.
Taip.
Nori mesti man iššūkį?
Tiesa ar iššūkis?
Kiek mudviem metų?
Tiesa ar iššūkis?
- Tiesa. - Neteisingas atsakymas.
- Ne. Ne! - Nagi.
- Atsiprašau. - Netikiu.
Tave reikėjo stumtelėti.
- Tikrai? Štai šitaip? - Tave reikėjo…
Tėti?
Ele? Kas čia vyksta?
Ką čia darai? Kodėl tu ne mokykloje?
Mes, tipo, pabėgom.
Pamaniau, padėsiu jai liūdėti.
Ten alkoholis?
Ne visai.
Tu myliesi su mano tėčiu?
Kora. Ne, tu…
tu ne taip supratai. Eleanora atėjo padėti sutvarkyti tavo mamos daiktus.
Jūs vakar juos tvarkėt.
Taip, tvarkėm, bet man buvo labai skaudu.
Mane užplūdo prisiminimai, buvo per sunku tęsti, tad Eleanora liko miegoti.
Mes nieko blogo nedarom.
Nieko.
Šiandien toliau tvarkėme dėžes,
bet vis viena buvo sunku.
Todėl norėjom atsipalaiduoti, aišku?
Mes labai ilgimės tavo mamos.
Tai ne pasiteisinimas.
Esame suaugę žmonės ir neturėjome taip elgtis.
Kora, atleisk. Mums nereikėjo to daryti.
Kaip ir jums išgėrinėti ar bėgti iš pamokų, aišku?
Permiegosit čia, mergaitės,
o ryte aš jus nuvešiu į mokyklą. Gerai?
Dieve.
- Ji nekenčia manęs. - Neišsigalvok.
Tikrai nekenčia, matei tą žvilgsnį jos akyse?
Nesu niekada jai melavusi.
Abejoju, ar ji patikėjo mūsų paistalais.
Viskas bus gerai.
Ji – Henesi.
Kaip suprasti?
Mano šeimoje niekas neuždavinėja klausimų.
Viskas, kas pasakyta, yra gryna tiesa, nepaisant prieštaraujančių įrodymų.
Jai įaugę tai į kraują.
Ji yra ne tik Henesi.
Joje yra ir Nensės kraujo.
Taip.
Labai pavojinga situacija.
Vos neįkliuvom.
Gal turėtume liautis?
Tu šito nori?
Ne.
Visiems labas rytas.
Tikiuosi, vakar puikiai praleidot laiką,
ir nė vieno nekankina pagirios.
Aš nieko nesmerkiu, Rori.
Olivija, gali išspausdinti man šios dienos tvarkaraštį?
- …šiandien aptarsime… - Ačiū.
- …ir perskambinsime jums… - Labas.
…kiek galima greičiau, bet bėda ta… Pone, bėda ta…
Džordanas vėluoja?
Jis sako, kad susirgo.
Kodėl visi tokie keisti?
Jūs nežinot?
Ko nežinau?
Olivija, palik mus.
Ačiū.
Aš ko nors nežinau?
Kas atsitiko?
Stengiausi būti mandagi ir netrukdyti tau gedėti,
bet tavo asmeninis gyvenimas kiša koją mūsų darbui.
Apie ką tu čia?
Tu neturi tiktoko, taip?
- Tai buvo klausimas? - Šūdas.
Šį rytą buvo įkeltas vaizdo įrašas.
Tai padarė Roberto dukra Kora.
Ji tiesiai šviesiai pareiškė, kad judu su Robertu mylėjotės.
Tavo vardo ji neminėjo,
bet keli internautai išsiaiškino, kad tai buvai tu.
Visiškas absurdas.
Na, gali būti, bet mano telefonas raudonuoja nuo skambučių.
Man paskambino iš „Legacy“. Jie galvoja pašalinti straipsnį.
Kai kurie mūsų programos partneriai
- irgi išreiškė susirūpinimą. - Gerai. Noriu pažiūrėt tą įrašą.
- Parodyk jį man, Zoja. - Eleanora, jau sakiau…
Kas nors gali man parodyti tą įrašą?
Noriu jį pamatyti. Prašau.
- Eleanora. - Atstok!
Noriu pamatyt tą sumautą įrašą!
Prašau.
Ačiū, Markusai.
Jums normalu, kai tėtis dulkinasi su geriausia mirusios mamos drauge?
Ar tik man vienai nenormalu?
Nuostabu.
Jums normalu, kai tėtis dulkinasi su geriausia mirusios mamos drauge?
DETEKTYVĖ GANZ
Šūdas.
DONOVANAS
Juk žinai,
kad kaskart, kai paminima mūsų pavardė, aš gaunu pranešimą?
Dabar ne laikas.
Svajoti apie seksą su Robertu yra viena.
Ir visai kas kita tai įgyvendinti,
būti sučiuptai ir patekti į sumautas antraštes.
Kora buvo prislėgta, ji nesuprato, ką mato prieš akis.
Visa tai – bjaurus nesusipratimas.
Nereikia. Nedaryk sau gėdos ir neįžeidinėk manęs meluodama.
Matei žinias?
Dieve, ne, bet viską, kas buvo pasakyta,
galima labai lengvai paneigti.
Nereikia čia pūsti burbulo.
Man skambina advokatai, mama ruošiasi atskristi.
Jei viskas pakryps blogyn, Eleanora, o taip ir bus, patikėk manim,
Roberto šeima padarys viską, kad nepakenktų savo reputacijai,
o tu liksi dėl visko kalta.
Labai tikiuosi, kad seksas buvo to vertas.
Nutilk! Nutilk, aišku?
Neturiu laiko klausytis tavo nesąmonių, Donovanai.
Tai paprasčiausias gaisras, kurį reikia užgesinti.
Taip ir žinojau, kad įklimpsi į tą šūdą.
Tas šiknius privertė tave elgtis kaip tipiška baltąja, o tu…
Labas, užeik. Nekreipk dėmesio į netvarką.
Ką tik nuvežiau mergaites į mokyklą
ir ruošiausi skalbtis, nes Artė šlapinasi į lovą.
Ne kiekvieną naktį, bet tai tęsiasi jau kelias savaites.
Hovardas negali to pakęsti, o aš manau…
Na, jis sako, kad reikėtų naudoti plastikines paklodes,
bent jau kol ji ūgtels,
bet, nežinau, man tai kažkaip…
Kas atsitiko?
Kas?
Kas yra? Tu mane gąsdini.
Permiegojau su Robertu, kai buvome Ohajuje,
ir mus pamatė Kora.
Vakar ji ten buvo atvažiavusi, o šįryt įkėlė vaizdo įrašą.
Jį galima rasti internete, o dabar atsirado straipsnių ir klausimų,
kad galbūt mes su Robertu jau seniai turėjom meilės romaną
ir galbūt dėl to net nužudėm Nensę.
Marija, aš tau nieko nesakiau, bet yra vienas laiškas.
Robertas žinojo apie romaną su Deividu, ir jie buvo dėl to susipykę.
Jis buvo priblokštas, o Nensė kažko bijojo, ir, manau…
Nežinau, bet jis jai parašė atsiprašymo laišką.
Visa tai atrodo labai negražiai, bet jis prisiekė, kad jos nemušė.
Atleisk man.
Žinau, kad turėjau tau pasakyti, bet tiesiog…
Mintys vis sukosi galvoje, ir pagalvojau,
- kad jei tau pasakysiu, tu… - Jis melavo.
Jis apsimetė, kad nieko nežino apie jų romaną, apie Deividą.
Jis melavo.
Reikia perduot tą laišką policijai.
- Nereikia. - Kaip suprast „nereikia“?
Tai – įkaltis.
Rimtas įkaltis. Tai jis nužudė Nensę.
- Bet jis to nepadarė. - Tu to nežinai.
- Žinau. - Kalti žmonės meluoja, Ele.
Žinau, kad visa tai atrodo nekaip.
Nekaip? Tai… Tai – motyvas.
Dieve, tu gali patekti už grotų, supranti tai?
Mūsų advokatai viskuo pasirūpins. Aš turiu alibi.
Tu miegojai su Robertu.
Dieve, sunku patikėti, kad tariu šiuos žodžius. Aš…
Maniau, kad tas pamišimas dėl jo jau praėjo.
Tai ne pamišimas.
Mes rūpime vienas kitam.
Bet jis pasirinko ne tave, tiesa?
Jis pasirinko ne tave.
Dabar jis pasirinko mane.
Atsirado moralistė, bliamba.
Jūsų santuoka irgi prasidėjo nuo romano.
- Tai ne… - Gal tai, kas mus sieja…
- …tas pats. - …yra tikra?
Aš myliu Korą ir viską dėl jos padaryčiau.
Nutilk!
Bent pati girdi, ką sakai?
Niekas, kas judu su Robertu sieja, nėra tikra.
Tu neturi supratimo, kas yra tikra.
Tikra yra skalbiniai ant žemės, indai kriauklėje,
vizitai pas gydytojus, žaizdos, nubrozdinimai ir pasiaukojimas.
Tikra yra tai, kad šiuo metu mano vyras yra Ohajuje, pokalbyje dėl darbo.
Tai reiškia, kad galbūt mums teks keisti gyvenimą. Štai kas yra tikra.
O tai, ką jauti tu, tėra noras dulkintis su kitos moters vyru.
Tu išsikraustai?
Koks tau skirtumas?
Ką čia kalbi?
- Esi mano geriausia… - Geriausia draugė?
- Taip. - Kaip ir Nensė.
Ele, tu dulkiniesi su jos vyru.
Jis naudojasi tavim.
- Ne. - Taip.
Ne. Tu klysti.
Dink iš mano namų.
Marija, prašau. Tu nesupranti.
Tai visai kas kita. Tu ne taip supranti. Tai…
Dink iš mano namų.
Marija?
Tučtuojau!
- Ponia Bušė. - Taip.
Tai jau virto tikru cirku, ar ne?
Tikrai taip.
- Bandžiau jums prisiskambinti. - Buvo sunkus rytas.
- Gal eime vidun? - Ilgai nesutrukdysiu.
Į karštąją liniją paskambino Džordanas Tomasas. Jūsų bendradarbis.
Taip, bendradarbis.
Jis pasakė, kad tąnakt, kai buvo nužudyta p. Henesi, jis buvo su jumis.
Kad esat meilužiai.
Na, tai tik darbo santykių pažeidimas, tiesa?
Bet ne nusikaltimas.
Taip, bet yra viena problema.
Matot, jis sako, kad atvykot pas jį pirmą val. nakties.
Teismo ekspertai nustatė, kad p. Henesi mirė apie vidurnaktį.
Niekas negali patvirtinti, kur buvo ponas Henesis,
jis atsisako duoti parodymus, bet teigia, kad buvo namie.
Jūs irgi sakėt, kad buvot namie.
O dabar sklando gandai, kad esate meilužiai?
Tai stovėsim čia
ir aptarinėsim, su kuo aš galbūt miegu?
Gal verčiau paieškokit Nensės meilužio Deivido?
Mes susisiekėme su visais žinomais p. Henesi bendradarbiais,
bet nė vienas nėra girdėjęs apie Deividą.
Kiek pamenu, jūs pirmoji užsiminėt apie meilužį.
Tad arba jūs bandėte nukreipti nuo savęs įtarimą,
arba mes turėtume ieškoti vyro, naudojančio Deivido slapyvardį.
Kuris variantas teisingas, p. Bušė?
Daugiau nesakysiu nė žodžio
- be savo advokato. - Labai gerai.
Primygtinai jums siūlau kreiptis į advokatą.
Ponia Bušė.
Kažkodėl manęs tai nestebina.
- Niekada nepasižymėjai taktu. - Kit.
Ji neturėtų čia būti. Pats žinai.
Užsiimk kitais reikalais.
Atsiprašau.
Tai trunka jau kelias valandas.
Kur galėtume pasikalbėti?
Kaip Kora?
Labai pikta, švelniai tariant.
Ji vis dar nesutinka ištrinti to vaizdo įrašo.
Turėčiau jai paskambinti.
Aš to nedaryčiau.
Galėčiau viską paaiškinti.
Luktelk kelias dienas.
Ji pagyvens pas Kit, kol viskas nurims.
Kad apsaugotume ją nuo tų grifų.
Kaip pats jautiesi?
Juk ne dėl to čia atėjai.
Iš dalies.
Dar ne viską kruopščiai apgalvojau,
bet kas, jei paruoštume bendrą pareiškimą?
Supranti, galėtume paneigti gandus,
žinoma, nesakytume nieko, kas galėtų įskaudinti Korą,
bet galėtume priversti žmones galvoti apie tai,
kad Nensės žudikas tebėra laisvėje – štai kas dabar yra svarbiausia.
Manau, jau per vėlu.
Kodėl?
Mūsų advokatai galėtų surašyt bendrą pareiškimą, o mes išloštume laiko,
mums nereikia eiti į viešumą, kol nesame tam pasiruošę.
Kas yra?
Mano advokatai patarė man nutraukti su tavim bet kokį bendravimą.
Ir tu paklausysi jų patarimo?
- Jei tai dėl tavo šeimos… - Ne dėl jos.
Vakar mes…
Ar tai…
Dieve.
Tu privertei mane patikėt, kad tai tikra.
Po šitiek metų, kuriuos galėjom…
Tu privertei mane patikėti tavim.
Aš netekau žmonos.
Tai nutiko dėl to. Tik dėl to.
Tai nesąžininga. Aš ten buvau.
- Tarp mūsų kai kas buvo. - Nėra jokių „mūsų“.
Grąžink man tą laišką.
Dėjau ant tavęs ir ant tavo blaivybės.
Nuo tavęs dvokia viskiu.
Buvau su mama ligoninėje tą naktį, kai mirė mano tėvas.
Jos akys buvo sausos.
Ji sakė, kad verkti yra pasidavimas silpnybei.
Kad mes, moterys, turim susitaikyti su netektim ir sielvartu.
Sugerti viską, ką galime.
Bet kiek man dar lemta kentėti?
Alio.
Man labai gaila.
„Nepyk, kad šitaip tave išgąsdinau.“
Po galais.
Kasmet per tėčio mirties metines
Robertas suorganizuodavo mudviem žvejybą.
Man niekada nereikėdavo jam to priminti, jis tiesiog imdavo ir išsiveždavo mane.
Darėme tai, nežinau, gal dešimt metų.
Kai kiti jau buvo užmiršę tėtį senų seniausiai.
Nensė tam neprieštaravo.
Netgi, sakyčiau, skatino tai…
iš gailesčio.
Lyg būtų skolinusi man mažytę savo gyvenimo dalį
vienai dienai.
Aš myliu Robertą Henesį nuo aštuoniolikos metų.
Bet dabar viskas.
Viskas.
Manai, tai jo darbas?
Mačiau, kaip jis lyg niekur nieko melavo Korai.
Taip lengvai.
Supranti, lyg tai būtų jam įprasta.
Gerai, manau, pats laikas iškloti viską.
Pasakyk man viską, ką veikei tą vakarą, kai mirė Nensė.
Baigėm vakarieniauti truputį po devintos vakaro,
tada nusiunčiau žinutę Džordanui Tomasui, kad atvažiuosiu pas jį.
Ponas Tomasas dirba pas mus projektų vadovu.
Pastarąjį pusmetį mes turėjome seksualinių santykių.
„Turėjome“, būtasis laikas.
Atvažiavau prie Tomaso namų apie 22.15 val., bet pas jį nenuėjau.
Gavau Markuso Simpsono žinutę.
Markusas yra mano geriausios draugės Marijos Simpson sūnus. Jis pateko į bėdą.
Jam reikėjo mano pagalbos.
Jis prasiskolino lažybininkams.
Nuvažiavau ten.
Adresą jums pasakysiu.
Po to grįžau prie pono Tomaso namų,
tai buvo apie pirmą nakties.
Po kelių valandų paskambino Robertas Henesis. Jis ieškojo Nensės.
Visa kita yra policijos protokole.
Markusas Simpsonas yra paleistas lygtinai.
Jam problemų nereikia.
Galite remtis mano alibi, tik, prašau, neminėkite jo vardo.
Jei jis bus į tai įveltas, Marija neištvers.
Jokių problemų. Jo vardą galime įslaptinti.
Gerai.
Taigi, kas toliau?
Mes sukursime gynybos liniją.
Mūsų privatus tyrėjas
pasidomės faktais iš nusikaltimo vietos.
Kad žinotume tai, ką žino policija.
Paprastai šventos filantropės nesidulkina su savo pavaldiniais.
Taip, tu nesėdėjai be darbo.
Didžiuojuosi tavim.
Žiauru.
Ne, aš rimtai.
Tu nepabėgai.
Leidai tau padėti.
Aš čia pagalvojau apie tavo klausimą.
Kurį?
Ką blogiausio esu padaręs.
Buvau išgėrusi, kai klausiau?
Blaivut blaivutėlė.
Mano klaidų sąrašas yra ilgokas, El, bet tu…
tu esi geresnė už daugelį kitų.
Tu nesi šventa. Tau tiesiog nepasisekė.
Galiu garantuoti, kad esi gera savo draugams.
Patikėk manim, Nensė žinojo, kaip stipriai ją mylėjai.
Ačiū už gražius žodžius.
- Paskambinsiu tau iš oro uosto. - Gerai.
Aš tikrai sakiau Nensei, kokia ji man svarbi, ir ne kartą.
Bet meilei svarbūs ne žodžiai, o darbai.
O tą vakarą aš nieko nepadariau dėl Nensės.
TRYS VALANDOS IKI NENSĖS MIRTIES
Ačiū Dievui, kad tave pagavau.
Maniau, kad jau išvažiavai.
Aš negaliu. Negaliu padaryt to viena.
Gali važiuot su manim?
Kad padėčiau tau nutraukt santykius su meilužiu?
- Turbūt juokauji. - Tai…
Viskas ne taip, kaip tu galvoji. Tai daug blogiau.
Negaliu padaryt to viena.
Tau yra tekę atsidurti ir daug sudėtingesnėse situacijose.
Viskas bus gerai.
Tu susidorosi. Labai ačiū.
Paskambink man rytoj.
Ką tu darai?
Kodėl taip bjauriai su manim elgiesi?
Nieko panašaus.
Man nusibodo tavo kalbos apie tą vyrą.
Marija važiuotų su manim.
- Tada skambink Marijai, bliamba. - Man reikia tavęs.
Tau reikia suimti save į rankas.
Turi nuostabų vyrą.
Viskas dėl to?
- Nepradėk. - Ele.
Kaip apgailėtina.
Žinai, kas apgailėtina?
Apgaudinėti savo vyrą ir bijoti prisipažinti.
Lipk iš mašinos, bliamba.
- Prašau, važiuojam kartu. - Ne.
- Labai prašau. - Lipk iš mašinos.
- Prašau, važiuojam kartu. - Lipk iš mašinos!
Žinau, kas Deividas.
Išvertė Laima Banionienė