Добре ли си?
Събудих се, а теб те нямаше. Реших, че се е случило нещо.
Защо ровиш в нещата й?
Бях неотлъчно до теб.
Не е каквото си мислиш.
Мислех, че тя те е наранила.
Не разбираш какво се случи.
Накара ме да ти кажа за изневярата й, а си знаел за нея.
- Ще ти обясня. - Ти ли я уби? Ти ли уби Нанси?
- Как може да ме питаш това? - Какво друго да си помисля?
Елинор, не съм убил жена си.
Направил си нещо. Извиняваш се.
- Защо си я уплашил? - Скарахме се.
- Удари ли я? - Не.
За бога, правихме секс. Това отмъщение ли беше?
- За да отмъстиш на Нанси ли спа с мен? - Не.
- Защо? Не разбирам защо си… - Спри! Престани.
По дяволите.
Тъкмо се бяхме прибрали от премиерата на "Ариадна".
Мисля, че Нанси беше в банята.
Телефонът й беше на нощното шкафче и започна да звъни.
Нямах навика да пипам телефона й,
но звъненето не спираше, погледнах и…
Появи се съобщение с нейна гола снимка.
Звъннах на номера, но беше скрит.
Попитах я директно какво става и тя си призна.
Побеснях.
Виках, чупих. Не се гордея с реакцията си.
Но никога не съм я докосвал.
Кълна се, бих се самоубил, но не бих наранил Нанси.
- Знаеш ли кой е Дейвид? - Умолявах я да каже, но отказа.
И в най-тежките моменти на брака ни тя пазеше тайните си.
Това не е оправдание да лъжеш.
Каза, че има среща с него, че ще скъсат.
Помоли ли те да отидеш с нея?
Не, пожела лично да се погрижи, а аз…
Аз не настоях. Затова излъгах.
Не можех да кажа, че съм знаел за аферата, но не съм предприел нищо.
Ще излезе, че съм виновен. Никой няма да ми повярва.
Но най-лошото е, че знам, че можех да направя нещо, за да я спася,
но не си мръднах пръста.
Познаваш ли това чувство?
Полицаите видяха ли този дневник?
Казаха, че не им е бил от полза.
Пълен е с неразбираеми стихове и странни рисунки.
Какво ще правиш с писмото?
Още не знам.
Ще си вървя.
- Къде? Защо? - Бързам за награждаване.
- Дойдохме заедно. - Ще извикам кола.
- Не си отивай, моля те. - Робърт.
- Това, което направихме… - Прекрачихме границата.
Не, направихме нещо повече.
Унищожихме границата.
Тя вече не съществува.
Не беше планирано, просто се случи.
Мислиш ли, че съм ужасен?
- Не. - Ако ти не ми вярваш, кой тогава?
Може да съм всякакъв.
Но не съм чудовище.
ПО РОМАНА НА АРАМИНТА ХОЛ
КОРА: ПАК СЕ СЪБУДИХ С ПЛАЧ.
ЗА МАЛКО ДА СИ ОТРЕЖА БРЕТОНА.
ЕЛИНОР: ДИШАЙ ДЪЛБОКО. ОСТАВИ НОЖИЦИТЕ.
ЩЕ СЕ СПРАВИШ, КОРА.
КОРА: БЛАГОДАРЯ. БЕЗ ТЕБ НЯМАШЕ ДА ГО ПРЕЖИВЕЯ.
Филтърно кафе и мока с бял шоколад за Елинор.
Ето ме.
Благодаря.
Полицията в Пасадина отвори гореща линия и призова обществеността
за помощ с информация за разследването на убийството
на местната съпруга и майка Нанси Хенеси.
- Трупът й бе открит на 9 април… - Ужасно е, напомня ми за Лейси Питърсън.
- Дали е бил мъжът й? - Убиецът винаги е някой близък.
Робърт е голям чешит.
Как може да каже, че е ненужно?
Погледни.
Това е дар. Имаме шанс да надникнем в красивото въображение на приятелката ни.
Безполезен.
- Какво? - Бил е безполезен, а не ненужен.
- И не го каза Робърт, а полицаите. - Добре.
Уплаших се, че думите на Давид ще се окажат истина,
че не сме знаели всичко за нея.
Виж какво е рисувала, Ели.
Тя ни беше опора.
Не разбирам защо е решила да има тайни от нас.
Може ли да го задържа?
Да, аз…
Не е мой, за да решавам. Неин е.
Трябва да отида в офиса.
Уредих с Хауърд да сте на моята маса на награждаването.
- Ще дойда сама. - Повече шампанско за нас.
- Да. - Ще се видим там.
До скоро.
РОБЪРТ: МОЖЕ ЛИ ДА ПОГОВОРИМ?
- Ели? - Да?
- Извинявай. - Здравей, не се притеснявай.
Чух, че вършиш страхотна работа.
Основно работя с телбод, но…
- По-добре е от супермаркет. - И това е работа.
- Защото не си я вършила. - Откъде знаеш?
- Ще подпишеш ли документите? - Да.
Надзорникът иска подпис от супервайзър.
Разбира се. Всичко наред ли е с вашите?
- Да, така мисля. - Така ли?
Опитвам се да не им се мяркам.
Защо питаш? Каза ли на мама?
- Ако разбере, ще… - Не, Маркъс. Нищо няма да й кажа.
Имаме уговорка, но трябва да забравиш за случилото се в онази нощ, завинаги.
Добре.
Стига, спрете!
Стига, моля ви, спрете.
Моля ви, знаете, че не мога да държа речи.
Наградата е отражение на вашата упорита работа.
Ако ще празнувате, празнувате своя успех.
Добре.
Един момент.
Закъсня.
- Идеята не е моя. - Не ти харесва,
- но е добре за нас. - Щом казваш.
- Здравейте. - Елинор, това е Андрю.
От списание "Легаси" е. Това е Елинор Буше.
- Приятно ми е. - На мен също.
Ако не възразявате, да започнем със снимки с вас, с персонала, офиса.
- Добре, каквото кажете. - Чудесно.
- Погледнете насам. - Добре.
А сега към прозореца.
- Здравей. - Не се чухме през уикенда.
Нали щяхме да се видим?
Да, организирах рожден ден.
Виж, Ел, взе да ми писва от оправдания.
Или ме искаш, или не.
Наистина ли? Шегуваш ли се?
Точно днес ли? Има журналисти.
Не ми оставяш избор.
- Да не се виждаме повече. - Как така?
Да запазим професионални отношения.
И не зависи от мен?
Не.
Офисът ми е там. Къде да застана?
Да, седнете на бюрото си.
- Добре. - Много съжалявам за приятелката ви.
Брутална история.
Дано полицията намери виновника.
Съжалявам. С Нанси Хенеси сте били приятелки, нали?
- Извинете, четох, че сте се познавали. - Познавахме се.
Да се придържаме към предстоящото събитие.
Разбира се, няма проблем.
Да поговорим за 2012 г.
Тогава сте основали фондацията. Разкажете ми.
Посрещнете носителката на наградата "Глобално влияние"
на списание "Легаси" за 2026 г. - Елинор Буше.
- Благодаря ви. - Заслужена награда.
- Ще я задържите ли? - Разбира се.
Благодаря ви много.
Благодаря на списание "Легаси".
Благодаря на всички.
Залата е пълна с хора, които смятам за герои,
затова наградата ме кара да сведа глава.
Възхитена съм от мнозина от вас и вашата работа
е толкова нужна.
Понякога се чудя дали съм подходяща за тази работа.
Не съм съвършена.
Никой не е.
Но имаме желание, нали?
Аз имам желание да опитам.
Да откликна.
Дори когато се чувствам като самозванка, като чудовище.
Готова съм да се отдам напълно на нещо добро.
За общото благо.
Мисля, че точно затова сме тук, нали?
Защото искаме да работим за общото благо.
Благодаря ви за тази чест.
Признателна съм, че сме тук заедно.
Благодаря.
Чао.
- Не беше длъжна да оставаш. - Маркъс гледа малките, не бързам.
Едно от тези, моля.
- Намерих нещо в дневника на Нанси. - Не, Мер.
- Моля те, само го виж. - Не тук.
Погледни го. Виж как е нарисувала очите му.
Злокобен е. Със сигурност се е страхувала от него.
Единственият, който плашеше Нанси толкова много, беше Скот.
Какво?
Прилича на мъжа в църквата, на опелото.
Да го покажем в полицията.
- Не. Какво ще им кажем? - Да.
Че имаме рисунка на човек, който може да е пастрокът на Нанси и да е бил на опелото?
Някаква следа е, нямаме друга, Ели.
С празни ръце сме.
- Звездата на вечерта! Дано не преча. - Здравей.
- Донован, здравей! - Невероятна си.
Хауърд не знае какво да прави с тази красота. Боже!
Престани да флиртуваш.
- Не мога. - Как е Аманда?
- Радва се на издръжката ми. - Съжалявам.
- А аз - не. - Извинете ме за момент.
Гордей се със сестра си, страхотна е.
- Така е. - На поканата пише "18 часа".
Срещата ми се проточи.
Хубаво е.
Имаше ли реч? Плака ли? А Мери? И двете сте плакали, нали?
Знаеш ли колко си досаден?
- Чу ли се с мама? - Изпрати ми подобаващо сбита честитка.
Идеално описа любовта й - подобаващо сбита.
Какво ти е?
Не си особено въодушевена за човек, който е получил награда.
Коя е най-лошата ти постъпка?
Не очаквах такъв въпрос.
- Шампанско? - Благодаря.
Цяла вечер ми повтарят, че съм невероятна.
Колко съм смела и безкористна…
Имах чувството, че не говорят за мен.
Мисля, че преиграваш.
Моля те, ти си светицата на светиците.
Такова е излъчването ти. Огледай се. Какви ги говориш?
- Не си тръгвай, сега дойдох. - Поканата беше за 18 часа.
Добре ли си? Случило ли се е нещо?
Не, добре съм.
Чувствам се страхотно. Все пак съм светица, нали?
Ще ти се обадя утре.
Аз съм. Имаш право да не вдигаш.
На твое място и аз не бих искал да говорим.
Но ти си единственият човек, с когото аз искам да говоря.
Съжалявам, че те излъгах и се надявам да ми простиш.
Сърдих се на Нанси заради тайните й, а…
И аз правя същото.
Съжалявам, че не ти казах истината, но не съжалявам за случилото се между нас.
Снощи, за пръв път след смъртта на Нанси, почувствах нещо, различно от болка.
И ти си го усетила.
Карах към вкъщи…
Но пътят ме доведе тук.
- Караш ли лодката на баща ти? - Не, от години.
- Тя вече е на Донован. - Жалко.
Беше красива.
Донован.
Казвал ли съм ти, че спечелих състезание за гмуркане в шести клас?
Не.
- Впечатлена съм. - Издържах две минути и 47 секунди.
Предизвикваш ли ме?
- Истина или предизвикателство? - Да не сме деца?
Избирай.
- Истина. - Грешен отговор.
- Не! - Хайде!
- Съжалявам. Леко те побутнах. - Лъжеш.
- Така ли? - Трябваше да…
Татко?
Ели? Какво става?
Защо сте тук? Защо не сте в училището?
Избягахме. Реших да се отдам на скръбта.
- Това алкохол ли е? - Не.
- С баща ми ли спиш? - Кора, не, няма такова нещо.
Елинор дойде да ми помогне за вещите на майка ти.
- Донесохте ги вчера. - Така е, и ми беше много тежко.
Заляха ме спомени и се наложи да спра. Елинор преспа тук.
Между нас няма нищо.
- Абсолютно нищо. - Днес продължихме с кашоните
и ми беше все толкова тежко.
Искахме да се разсеем. Много тъгуваме за майка ти.
Това не е оправдание. Трябва да се държим като зрели хора.
Кора, съжалявам, поведението ни е непристойно.
Това важи и за алкохола и бягството от училище, нали?
Ще пренощувате тук, а утре сутрин ще ви закараме на училище.
- Боже мой. Тя ме мрази. - Няма такова нещо.
Мрази ме, видя ли как ме гледаше?
Никога не съм я лъгала.
- Не мисля, че ни повярва. - Не се тревожи за нея.
- Тя е Хенеси. - Какво означава това?
Ние не задаваме въпроси.
Приемаме каквото ни кажат за истина, независимо от всичко. В нейната ДНК е.
Тя не е само Хенеси.
Наследила е и чертите на Нанси.
Да.
Беше много опасно. Сгащи ни.
Дали да не престанем?
Това ли искаш?
Не.
Добро утро.
Дано сте се забавлявали снощи
и сте имали достатъчно време за сън, за да изтрезнеете.
Съчувствам ти, Рори.
Оливия, ще разпечаташ ли графика ми?
- Ще говорим. - Благодаря.
- Ще ви се обадя. - Здравей.
Възможно най-скоро, но проблемът е…
Джордан закъснява ли?
- Обади се, че е болен. - Защо всички са унили?
- Не знаете ли? - Какво да знам?
- Оливия, остави ни насаме. - Благодаря.
Пропуснала ли съм нещо? Какво става?
Опитах се да проявя уважение и да ти дам време да скърбиш.
- Личният ти живот пречи на бизнеса ни. - Какво говориш?
Нямаш ТикТок, нали?
- Това въпрос ли е? - По дяволите.
Тази сутрин Кора, дъщерята на Робърт, публикува видео.
Казва в прав текст, че ти и Робърт правите секс.
Не те назовава по име, но някакви хакери са разбрали, че си ти.
Това е абсурдно.
Може и така да е, но ми звънят постоянно.
От "Легаси" мислят да свалят материала за теб.
- Наши партньори се тревожат. - Искам да видя това видео.
- Покажи ми го, Зоуи. - Вече ти казах…
Някой ще ми покаже ли видеото?
Трябва да го видя. Моля ви!
- Елинор. - Престани! Искам да го видя!
Моля ви.
Благодаря ти, Маркъс.
Не е ли отврат приятелката на мъртвата ти майка да чука баща ти?
Или се заблуждавам? Страхотно.
Не е ли отврат приятелката на мъртвата ти майка да чука баща ти?
СЛЕДОВАТЕЛ ГАНЦ
По дяволите.
ДОНОВАН
Знаеш ли, че щом споменат името ни, получавам известие?
Сега не мога да говоря.
Едно е да фантазираш, че спиш с Робърт,
друго - да го направиш,
да те хванат и да станеш сензация.
Кора беше разстроена, объркала се е.
Стана ужасно недоразумение.
Не падай толкова ниско и не ме подценявай с такива лъжи.
Гледа ли новините?
Не, но каквото и да казват, може да се изясни с едно просто изявление.
Моля те, не прави от мухата слон.
Звънят ми адвокати, мама мисли да дойде.
Ако положението стане по-сложно, Елинор, а то ще стане,
семейството на Робърт ще направи всичко по силите си, за да го оневини
и цялата вина ще падне върху теб.
Дано сексът си е струвал.
Престани, чуваш ли?
Нямам време за твоите фантасмагории.
Това е поредният пожар за потушаване.
Знаех си, че ще стане така.
Заради този кучи син се държиш като бяла…
Заповядай и извинявай за безпорядъка.
Изпратих децата и се захванах с прането, защото Арти се напикава в леглото.
От няколко седмици го прави.
Хауърд се дразни и реших да…
Иска да купим непромокаеми подложки, докато тя порасне.
Но на мен ми се струва… Какво има?
Какво?
Какво става? Плашиш ме.
Спах с Робърт, когато бяхме заедно в Охай,
и Кора ни видя там.
Снощи дойде в къщата, а днес е публикувала видео за нас.
В мрежата е и всички се чудят
дали с Робърт не сме имали връзка
и дори дали не сме убили Нанси.
Мери, не ти казах, но има едно писмо.
Робърт е знаел за Дейвид и с Нанси са се скарали.
Той се е ядосал, Нанси е била уплашена и…
Не знам какво е станало, но й се е извинил с писмо.
Изглежда като улика, но той каза, че не й е сторил нищо.
Съжалявам, знам, че трябваше да ти кажа, но бях…
Много мислих и реших, че ако ти кажа няма да си замълчиш.
Престори се, че не знае за изневярата, за Дейвид.
Излъга.
Трябва да занесем писмото в полицията.
- Не може. - Защо не?
То е доказателство.
Веществено доказателство е. Той е убил Нанси.
- Не е. - Не си сигурна.
- Сигурна съм. - Виновниците лъжат.
- Знам, че изглежда ужасно. - Само изглежда ли? Това е мотив.
Осъзнаваш ли, че може да те затворят?
Имаме адвокати и те ще оправят тази каша. Аз имам алиби.
Спала си с Робърт.
Боже, не мога да повярвам, че изричам тези думи.
- Не си превъзмогнала манията си по него. - Не е мания.
Ние се обичаме.
Но той не избра теб, нали?
- Не те избра. - Избра ме сега.
Защо си такава моралистка?
Бракът ти започна от изневяра.
- Не е същото. - Ами ако имам бъдеще с него?
Обичам Кора, за нея съм готова на всичко.
Млъкни! Чуваш ли се какви ги говориш?
Между теб и Робърт няма нищо истинско.
Нямаш представа за реалния живот.
Той е чаршафите на пода и съдовете в мивката,
часовете при лекарите, порязвания, драскотини и саможертви.
В истинския живот съпругът ми е на интервю за работа в Охайо.
Възможно е да се преместим там. Това е животът.
Твоето е фантазия с чужд съпруг.
- Ще се местите ли? - Какво значение има?
- Ти си най-добрата ми… - Приятелка ли?
- Да. - Също като Нанси.
Ели, ти чукаш съпруга й.
Той те използва.
- Не. - Да.
- Не, грешиш. - Напусни дома ми.
Мери, моля те, не разбираш.
- Не е каквото си мислиш. - Напусни дома ми.
- Мери? - Вън!
- Г-це Буше. - Да.
- Новината се превърна в цирк. - Така е.
- Търсих ви. - Имах много работа.
- Да влезем вътре? - Момент.
Джордан Томас се обади на горещата ни линия. Работи за вас.
Така е.
Каза, че сте били заедно в нощта на убийството, че сте имали връзка.
Това е нарушение на трудовия кодекс, нали? Не е престъпление.
Да, но има проблем.
Той заяви, че сте отишли в дома му в един часа през нощта.
Г-жа Хенеси е била убита около полунощ.
Никой не може да потвърди алибито на г-н Хенеси.
Той твърди, че е бил вкъщи, вие твърдите същото за себе си.
Сега сипят обвинения, че двамата сте имали сексуална връзка.
Тук ли ще обсъждаме с кого съм спала и с кого не?
Или ще търсите любовника на Нанси - Дейвид?
Свързахме се с всички хора, работили с г-жа Хенеси.
Никой не е чувал за Дейвид.
Вие първа споменахте, че е имала любовник.
Или сте отклонили вниманието от себе си,
или търсим мъж, който използва псевдоним Дейвид.
Кое от двете е истината?
- Май не бива да отговарям без адвокат. - Добре.
Горещо ви препоръчвам да си намерите адвокат.
Г-це Буше.
Защо ли не съм изненадана?
- Никога не си била тактична. - Кит.
- Тя не бива да идва тук. - Имаш си достатъчно работа.
- Съжалявам, така е от няколко часа. - Къде може да поговорим?
Как е Кора?
Ядосана е, меко казано.
Отказва да изтрие видеото.
- Трябва да й се обадя. - Не те съветвам.
Мога да й обясня всичко.
Изчакай няколко дни.
Премести се при Кит, докато се успокои.
Държа я настрана от тези лешояди.
- Ти как си? - Не си дошла затова.
И затова.
Не съм обмислила добре идеята,
но какво ще кажеш да направим общо изявление?
Ще опровергаем слуховете
и няма да казваме нищо, което да засегне Кора,
но ще накараме хората да осъзнаят,
че убиецът на Нанси е на свобода и трябва да мислят за него.
- Вече е късно за това. - Защо?
Адвокатите ще изготвят изявлението и ще имаме време
да кажем истината, когато сме готови.
Какво има?
Моите адвокати ме съветват да преустановя комуникацията си с теб.
И ти смяташ да се вслушаш в съвета им?
- Ако е заради семейството ти… - Не.
Снощи…
Това… Божичко.
Накара ме да мисля, че между нас има нещо.
Че след толкова години можем… Накара ме да ти повярвам.
Загубих съпругата си. Това беше единствената причина.
Не е честно, бях с теб.
- Между нас има нещо. - Няма "нас".
Върни ми писмото.
Върви по дяволите с твоята трезвеност.
Миришеш на уиски.
Бях с майка ми в болницата в нощта, когато татко почина.
Очите й бяха сухи.
Тя каза, че плачът е самоуспокоение,
че ние, жените трябва да се примирим със загубата и скръбта.
Трябва да преглъщаме, колкото можем.
Но колко още трябваше да поема?
Здравей.
Съжалявам.
"Съжалявам, че те уплаших."
По дяволите.
На всяка годишнина от смъртта на татко
Робърт организираше риболов за нас двамата.
Никога не му напомнях, просто ме вземаше и тръгвахме.
Правихме го в продължение на около десет години.
Много след като всички забравиха татко.
Нанси нямаше нищо против.
Мисля, че дори го е подкрепяла.
От съжаление.
Сякаш ми позволяваше да взема назаем малка част от живота й
за един ден.
Влюбена съм в Робърт Хенеси от 18-годишна.
Но приключих.
Край с него.
Мислиш ли, че е бил той?
Видях как излъга Кора, без да му мигне окото.
Направи го с лекота.
Дойде му отвътре.
Мисля, че е време да ми разкажеш всичко.
Кажи ми всичко, което си правила в нощта, когато убиха Нанси.
Вечерята приключи в 21 ч.
Писах на Джордан Томас, че ще отида в дома му.
Г-н Томас е моят ръководител на проекти.
Имахме неангажираща сексуална връзка през последните шест месеца.
Имахме - минало време.
Стигнах до дома на г-н Томас към 22:15 часа, но не влязох.
Получих съобщение от Маркъс Симпсън.
Той е син на приятелката ми Мери Симпсън и беше загазил.
Помоли ме за помощ. Беше задлъжнял от залози.
Отидох да го взема. Ще ви дам адреса.
После се върнах в дома на г-н Томас,
беше към един часа през нощта.
Робърт Хенеси ми се обади за Нанси няколко часа по-късно.
Останалото е в полицейския доклад.
Маркъс Симпсън е на пробация.
Не бива да се забърква в неприятности.
Използвайте всички детайли от алибито ми, но ви моля да не го замесвате.
Ако го забъркаме в тази каша, Мери ще бъде съкрушена.
- Без проблем ще запазим анонимността му. - Добре.
- Какво следва? - Ще изградим защитата ви.
Нашият частен детектив ще разследва местопрестъплението.
Така ще разберем какво знаят полицаите.
Непорочните хуманитаристи не чукат подчинените си.
Не си поплюваш.
Гордея се с теб.
- Това вече е жестоко. - Не се шегувам.
Не си избягала. Допуснала си човек до себе си.
- Замислих се над въпроса ти. - Кой въпрос?
- За най-лошото ми деяние. - Пияна ли съм била?
Напълно трезва.
Списъкът с лошите ми деяния е дълъг, но ти…
Ти си повече от другите.
Не си светица и постъпката ти е злополучна.
Не се съмнявай, че си добър приятел.
Сигурен съм, че Нанси е знаела колко много я обичаш.
Благодаря ти, че го каза.
- Ще ти се обадя от летището. - Добре.
Нанси знаеше колко много държа на нея. Често й го казвах.
Но любовта не се мери с думи, а с дела.
А аз не направих достатъчно за Нанси в онази нощ.
ТРИ ЧАСА ПРЕДИ СМЪРТТА НА НАНСИ
- Слава богу, че си тук. - Нали си тръгна?
Не мога, няма да се справя сама.
Ще дойдеш ли с мен?
За да скъсаш с любовника си?
- Шегуваш се. - Не е каквото си мислиш, ужасно е.
Не мога сама.
Справяла си се в много по-трудни ситуации, ще успееш и сега.
Сигурна съм. Благодаря. Обади ми се утре.
Какво правиш?
- Защо се държиш като кучка? - Не е вярно.
Омръзна ми да те слушам да говориш за този човек.
Мери би дошла с мен.
- Тогава й се обади. - Нужна си ми.
Трябва да се стегнеш.
Имаш прекрасен брак.
Това ли било?
- Недей. - Ели.
Жалка си.
Знаеш ли какво е жалко?
Да изневеряваш на съпруга си, но да те е страх да го признаеш.
Излез.
- Ела с мен. - Не.
- Моля те, ела с мен. - Излез от колата ми. Вън!
Знам кой е Дейвид.
Превод на субтитрите Анна Делчева